Nummerpladen på flugtbilen, der ramte kvarterets kat Gråmis,
var 34 AU 35.
Købmand Hasan smider igen sit affald på gaden.
Kaan fra Huzur-lejlighederne
tog Sibel og hendes venners marmorkugler og løb.
Undskyld, hr. betjent.
Kom ind, fru Mukadder.
Jeg hørte lige Sevgis rapport.
Sevgi, kom nu. Hvor mange gange har vi talt om det?
Hvorfor lytter du ikke?
Nogen måtte jo gøre det, mor.
Jeg kigger på dem.
Men kom ikke igen uden at sige det til mor.
Du kan blive advokat, anklager eller dommer.
Så kan du gøre den slags ting. Okay, Sevgi?
Hvornår fanger I min fars morder?
Vi leder, søde. Vi finder dem før eller siden.
Der er gået fire år. Sevgi spørger til det hver dag.
Vil retfærdigheden ske fyldest?
Som det vil fremgå af dommen,
er det fastslået, at den tiltalte har begået
den grove forbrydelse seksuelt misbrug af børn.
Retten har besluttet at idømme ham 15 års fængsel
og at forlænge tiltaltes varetægtsfængsling.
Dommen kan ankes.
Retten er hævet.
Einstein siger,
at det vigtigste spørgsmål, menneskeheden står over for,
er, om universet er et venligt sted.
ANOTHER SELF
Sådan. Vi går ned ad vores nye rampe.
-Ja. Bravo. -Så…
Hvis alle er klar, så kommer Halime!
Her er vi!
-Velkommen! -Velkommen, Halime!
Velkommen, Halime.
Vi er en stor familie. Din familie.
Alle vil så gerne møde dig.
Halime, skat, jeg er moster Leyla.
-Jeg er Sevgis lillesøster. -Lillesøster.
Så lille, hun skal bæres.
Og det her er moster Ada.
Hun er Sevgis storesøster.
-Storesøsteren. Du er heldig. -Jeg slap let.
Som du kan se, er dine mostre sjove.
De er begge smukke.
-Nå… Den smukke er dig. -Min skat.
-Ja, du er så smuk, søde. -Velkommen.
Min kære barnebarn.
Vi har dækket op til dig. Kom, lad os spise.
-Kom så. Til bords. -Lad os spise!
Lad os spise!
-Sådan. -Bravo!
-Velkommen, Halime! -Velkommen, skat.
Velkommen.
Za'atar!
-Hvordan har din "afrikanske drøm" det? -Fint. Vi snakker hver dag.
Han camperer ved foden af Kilimanjaro nu.
Både sexet og omsorgsfuld.
Lige den type, vi leder efter. Nyd det, skat.
Hvad med dig?
Erdem har fået job på en båd.
-Han bor der nu. -Godt.
Han bliver der, indtil han finder en ny rutine.
Og jeg har besluttet mig vedrørende Yorgos.
Ja?
Børn, på denne særlige og smukke dag,
hvor Halime har sluttet sig til os,
har vi nyheder til jer.
Hvad?
Kære venner.
Takket være jer har jeg fået en anden ungdom.
Mange tak.
Min læge, Ada, jeg vil især takke dig.
Du hjalp og støttede mig,
mens jeg kom mig både mentalt og fysisk.
-Tak. -Det er din egen fortjeneste, hr. Rıza.
For at gøre en lang historie kort,
for at gøre dette andet forår til sommer,
med Guds tilladelse og hans profets ord,
vil jeg bede Sevgi om lov til at gifte mig med hendes mor Muko.
-Far? -Vidste nogen det?
-Nej! -Hvad sker der?
-Wow! -Mor?
Vi har tænkt meget over det.
Efter at have hørt, at Halime nu er en del af familien,
tænkte vi, at det var tid.
Vi syntes også, at det ville være bedst for familien.
-Mor. -Skat.
Du har levet hele dit liv for mig.
Jeg er sikker på, at du vælger det, der føles rigtigt.
Far Rıza,
tak, fordi du ser skønheden i min mor.
Da vores unge par her er blevet forelsket,
kan vi kun ønske dem tillykke.
Bryllup! Bryllup!
Wow!
Tillykke.
Jeg har også en gave.
Se dig. Du er så romantisk, Muko.
-Hun har styr på det der. -Hvor er den fin.
Den er smuk.
-Mange tak. -Åh, Muko.
Skål. Tillykke.
-Bravo! -Tak, søn.
-Skål! -Velkommen, skat.
Lad mig gøre din tallerken klar.
-Det er okay. -Hvad er der?
Vi fjerner det med det samme. Det er ikke noget særligt.
Den gik i stykker!
-Græd ikke. -Der er ingen grund til tårer.
Den var lidt slidt der, skat. Derfor gik den i stykker.
-Vi finder noget andet. -Lad os skifte.
Det er okay. Bare rolig. Græd ikke.
Kom. Lad mig tage dig. Op med dig.
Bare rolig. Vi har masser af nyt tøj, du kan prøve, okay?
Og Muko kan sy den.
Hun tager aldrig den skjorte af.
Jeg tjekker lige.
Hvorfor vil hun ikke tage den af?
Du har fikset det meste, Yorgos.
Flot arbejde.
Men du kan stoppe nu.
Gør mig en tjeneste.
Jeg får det bedre, hvis vi planter dem.
Yorgos.
Erdem og jeg skal skilles.
Men jeg kan ikke være sammen med dig.
Jeg skal være sammen med mine børn.
Jeg skal tilbage på universitetet.
Jeg skal have min psykologuddannelse.
Så lad os plante de her træer
og sige farvel.
Problemet for de fleste mennesker i verden er,
at de endnu ikke har mødt sig selv.
Tillykke, Leyla.
Fordi du mødte dig selv.
Så lad mig svare med et tyrkisk ordsprog.
Bedre sent end aldrig.
Jeg måtte gøre det. Jeg kunne ikke dø uden.
Men det var det. That´s it.
Farvel.
Chef.
Dr. Ada, blomsterne er til dig.
-Tak. -Selv tak.
Jeg ved ikke, hvordan vejret er der, men jeg fik lidt solskin her.
Tusind tak.
Jeg savner også dig.
JEG SAVNER DIG… ÖZGÜR
Zeynep, velkommen.
Hej. Jeg har fået taget de prøver, du bad om.
Lad mig se. Dine værdier er normale.
Vi kan starte behandlingen.
Vi måler kortisolniveauet før og efter sessionerne
for at se, om der er ændringer i nervesystemet.
Jeg får panikanfald.
Jeg ved, det ikke er dit felt.
Vi mistede vores søn i en trafikulykke for år tilbage.
Måske er det relateret, så…
I mistede jeres søn på en traumatisk måde.
Din smerte er stadig frisk.
Skal vi starte der?
Jeg ville se dig efter at have talt med fru Sevgi.
Jeg fik brystkræft for fire år siden.
Jeg fik behandling. De fjernede mine bryster.
Alt er fint nu. Jeg er rask.
Men jeg vil vide, hvorfor det skete for mig.
Jeg vil dykke dybere.
Vi mistede også min mor og bedstemor til kræft.
Er det genetik eller min skæbne?
Så du har oplevet tilbagevendende tab på din mors side.
-Farvel. -Farvel.
-Dr. Ada. -Dr. Canan.
Jeg troede, du var i Istanbul.
Selv der taler alle om dr. Ada.
-Jeg ville tjekke selv. -Godt, du gjorde det.
-Hvordan går det? -Fint. Du?
-Fint. Jeg har en lille ting til dig. -Tak.
Stedet ser fantastisk ud.
Her er virkelig smukt.
Den ser lækker ud. Vi spiser den efter rundvisningen.
-Det lyder godt. -Kom.
-Du skal se mit kontor. -Okay.
Min smukke pige, lad os få dig ud af den her.
Lad os tage et bad og få en ny på, okay?
Kan du fortælle mig hvorfor?
Min mor…
Min mor lavede den til mig.
Det er det eneste, jeg har fra hende. Jeg kan ikke tage den af.
Du må ikke blive sur.
Min søde pige.
Hvorfor skulle jeg blive sur?
Din mor var dygtig.
Det er virkelig smuk.
Græd ikke.
Bare rolig. Vi finder på noget.
Jeg er straks tilbage, okay?
Hun vil ikke tage den af. Hendes mor har syet den.
Herregud.
Men den er i stykker. Den kan ikke repareres.
Hvad gør vi, Fiko?
Skat, jeg har en idé, men…
Tak, fordi du stolede på os og tog pyjamas på.
Halime, min søde pige.
Hør her. Jeg vil fortælle dig en historie.
Det her er min rigtige far. Han hed Aram.
Jeg mødte ham aldrig.
Han døde, længe før jeg blev født.
Og det her er min far, Halil.
Han var måske ikke min rigtige far,
men han gjorde alt, hvad han kunne,
for at jeg var glad, sund og rask.
Hverken Fiko eller jeg vil erstatte dine rigtige forældre.
Okay, skat?
Men vi er taknemmelige over,
at de opfostrede et perfekt barn som dig.
Og vi føler os meget heldige
over at have dig her hos os.
Jeg siger sandheden. Jeg sværger.
En dag bliver den skjorte for lille.
Hvorfor? Fordi du vokser op og bliver en stor pige.
Men din mors kærtegn vil altid være hos dig.
Din fars arme vil altid omfavne dig.
Du vil mærke deres styrke, så længe du lever, Halime.
Okay, skat?
Hvis du vil acceptere det,
har vi et tilbud til dig.
-Godmorgen. -Godmorgen.
Godmorgen. Se, hvor meget tøj jeg har!
Ja. Kan du lide det, min blomst?
Se.
Der er en del af den skjorte, din mor lavede til dig,
på alt dit tøj.
Vil du prøve det?
Okay. Prøv det. I kan vise mig det senere.
-Den her først? -Ja.
Ja, ikke? Kom så.
Vi starter med den røde. Kom her.
Læn dig tilbage.
Nu tager vi fødderne tilbage og kommer til nedadvendt hund.
Nu bevæger vi os fremad.
Krigerstillingen.
Du er god.
Hænderne ned igen, ved siden af fødderne.
Jeg har nyheder.
De accepterede min jobansøgning. Jeg skal undervise børn i dans.
-Seriøst? -Ja.
Jeg er stolt af dig.
-Tak. -Det er jeg.
Det er din skyld.
Det er i Izmir.
Men de har fundet et sted til mig.
Det er godt. Hvornår starter du?
De vil have mig så hurtigt som muligt.
Hvad mener du? Med det samme?
Jeg vil gerne være lidt sammen med dig.
-Der er en ting mere. -Ja?
En australsk kvinde ved navn Sally sendte mig en mail.
Hun vil tale med mig,
men personligt, fordi det er vigtigt.
Om vores familie.
-Om vores familie? -Ja.
Sally?
Jeg er lidt bange.
Hvad hvis vi har en søskende mere?
Vær ikke latterlig. Nej.
Du ville vide det, hvis far havde været der.
Det tror jeg ikke.
Nej. I Australien?
Det ville ikke være så slemt.
En storebror eller noget.
Nej tak.
Kan du ikke klare en mere?
Jeg talte med Canan.
Vi skal arbejde sammen på klinikken.
Det er godt.
Men jeg tænkte, at jeg måske skulle ansætte flere læger.
Udvide forretningen lidt.
Hvad synes I?
Hvis du vil have flere læger ind,
er stedet ikke stort nok, og vi må finde et nyt.
Det måtte vi, men det har Özgür også tænkt på.
Der er projekter for at udvide stedet. Der er fonde at søge.
Klinikken kan blive til et institut.
Ved du hvad?
Respekt for Özgürs vision. Det fortjener han.
Jeg tror faktisk, jeg begynder at kunne lide ham Özgür.
Han er en god fyr.
Det tror jeg også.
Okay, hør her. Jeg klarer tilladelserne og alt papirarbejdet.
Men vi skal forberede en imponerende præsentation.
Du har ret.
Skat, jeg tror,
du skal fortælle en historie, alle kan relatere til.
Vi har jo vores historie.
Hvad? Hvad mener du?
Hvad? Mig?
I gav mig gåsehud. Hold op med det fjolleri, piger.
Selvfølgelig er det dig.
Du kan være en inspiration for alle.
-Vil du give samtykke? -Jeg kan ikke… Er du skør?
Selvfølgelig.
Jeg har gemt rapporterne.
Jeg har holdt styr på hver behandling, alt, hvad vi har gjort indtil nu.
-Og jeg er der jo også. -Okay. Hvad med det her?
Jeg forbereder din præsentation.
-Jeg klarer alle billederne. -Okay.
Og jeg laver alt papirarbejdet, ansøgningerne og så videre.
Så er vi klar.
-Du finder på et navn. -Okay.
Så lad os komme i gang med arbejdet!
SKAFFE UDSTYR FINDE HJÆLP
FØRSTE OKTOBER DEN STORE DAG
Og gode nyheder.
Min præsentation er næsten klar.
Så er alt klart?
Takket være pigerne.
Özgür.
Jeg ved ikke, om finansieringen bliver godkendt,
men jeg ville ikke turde gøre det uden dig.
Tak.
Du får pengene. Vent og se.
Har du tjekket din mail i dag?
-Nej. Har du sendt noget? -Tjek den lige.
SERENGETI_BILLET.PDF
BOARDINGKORT
Hvad mener du?
Det her.
Du laver din præsentation.
Du hopper på flyet og kommer herhen.
Vi fejrer det sammen.
Hvordan?
Klinikken, patienterne,
forberedelserne, hvis finansieringen godkendes…
Ada, det er kun en uge.
Forestil dig det.
Du, jeg, stjernerne, Serengeti, de vilde dyr…
Jeg er træt af at beskrive det her sted for dig.
Bare en uge. Det kan du godt.
Jeg kommer efter præsentationen.
Hov, jeg hørte ikke… Forbindelsen røg. Hvad sagde du?
Jeg kommer efter præsentationen.
Det er dagens bedste nyhed.
-Vi ses. -Vi ses, baby.
Har I nogensinde set en fugl flyve med én vinge?
Det er resultatet
af at have adskilt krop og sjæl i tusinder af år.
En fugl, der vil flyve med én vinge.
To læger fra det tiende århundrede, Abu Zayd al-Balkhi og Haly Abbas,
fremsatte en revolutionerende hypotese, der sagde,
at sygdommenes rod ligger i samspillet mellem sind og krop.
Hvorfor ignorerer vi denne hypotese
i vores behandlinger i dag, tusind år senere?
Vores institut vil give patienterne en behandlingsmulighed,
hvor de to vinger, sindet og kroppen,
kan være i balance og harmoni.
I skal møde en, der blev helbredt gennem dette system.
Sevgi Solmaz Seyhan.
Hun havde leverkræft med metastaser i fjerde stadie.
I de sidste fem år er hendes levertumorer vendt tilbage to gange.
Sevgi er nu fuldstændig helbredt og praktiserer jura i Ayvalik.
Hun blev for nylig plejemor for en lille pige ved navn Halime.
Fiko. Hold godt fast, Fiko!
Sevgi er inspirationen til dette projekt. Og hun skal inspirere i tusindvis.
-Tak. -Hvor fint. Tak.
Jeg skal på kontoret.
-Er det ikke din fridag? -Det er vigtigt.
-Jeg kunne ikke sige nej. Okay? -Gå du bare.
Vent ikke på mig med maden.
-Gør det, du skal. -Jeg er straks tilbage.
Fortæl, hvad vi lavede i forlystelsesparken.
Først kørte vi i karrusel.
Nå da? Var du ikke bange?
Måske bare en lille smule.
-Men jeg passede på. -Det gjorde du.
Kom tilbage til aftensmad, når du er færdig.
-Var det sjovt? -Det var så sjovt.
Det var det.
-Hey… Pas på jer selv. -Vi ses, skat.
Kom hurtigt tilbage.
Hvad så? Hvordan gik det?
Det var fantastisk, skat.
Godt gået, skat!
Du er for sej! Du gjorde det!
Hvor er Sevgi?
Er I ikke sammen?
Nej, det er vi ikke.
Leylo, Fiko ringer.
Hallo?
Sevgi!
Hold ud, skat!
Sevgi, hold ud. Jeg beder dig!
Bliv her.
Åh nej. Gud, hjælp os.
Gør en ny klar.
Fiko, hvad sagde de?
De fangede fyren.
Han sagde ikke hvorfor.
Han var skæv.
Hvordan har Sevgi det?
OPERATIONSSTUE
Vi gjorde alt, vi kunne.
Hendes milt var skadet, så jeg fjernede den.
Blødningen er stoppet, men hun har mistet meget blod.
I burde tage hjem og få noget søvn.
Og bede.
Ada?
Fiko, kun fem minutter.
Hun er meget svag.
Sevgi, elskede.
Mit livs kærlighed.
Min eneste ene.
Giv ikke op.
Hold ud, skat.
Du har overvundet så meget.
Vi kommer også igennem det her.
Fiko.
Tal til mig, skat.
Tag mig hjem.
Hvad? Vi skal blive her, Sevgi.
Tag mig med hjem.
Du må ikke anstrenge dig.
-Hun er ved bevidsthed. -Tak, Gud.
-Ada. -Tak, Gud.
Sevgi vil hjem.
Hold nu op. Hvordan kan jeg udskrive hende?
-Sevgi vil hjem. -Hvad? Hvad mener du? Hvad?
Fiko!
Ada, skat. Sevgi sagde…
-Hvad sagde hun? -"Jeg er vågen.
Hvis jeg vil hjem, kan de ikke holde mig her."
Om jeg så skal bygge et hospital, så tager jeg hende med.
-Sevgi vil hjem. -Det er ikke muligt. Jeg kan ikke.
Vi skal, Ada. Det er sidste chance.
Halime.
Kom, søde.
Vær ikke bange, okay?
Se. Fiko er her.
Bedstemor Muko er her.
Bedstefar Rıza er her.
Dine mostre er her.
Vær ikke bange.
Hvis du ser min mor og far der,
vil du så godt hilse dem fra mig?
Sig, de ikke skal bekymre sig om mig.
Selvfølgelig kan jeg det, søde ven.
-Sevgi? -Sevgi.
-Sevgi!
Tag puden!
-Sevgi? -Ada? Gør noget!
-Sevgi. -Ada, hjælp!
-Sevgi! -Sevgi!
-Sevgi, kom nu. -Ada!
Sevgi!
Er døden ikke lige så naturlig som fødslen
i naturens cyklus?
Mens vi byder fødslen velkommen med en naturlig glæde,
kan vi ikke byde døden lige så naturligt velkommen,
fordi det at acceptere, at en elsket ikke længere er hos os,
er den største smerte i livet.
Sevgi!
Når en elsket dør,
handler smerten ikke kun om afskeden.
Vi tvivler på meningen med livet.
Formålet med et menneske, med et liv.
Hvad bliver der af den indsats, vi gør
for at komme os, hele, vokse, blive bedre, blive gladere,
når vi dør?
Hvad bliver den mening, vi giver livet, til, når vi dør?
EN UGE SENERE
Den lå i skraldespanden.
Du får pengene.
Vil du virkelig give op nu?
Hvad er pointen?
Det hele startede med Sevgi.
Jeg fulgte hende, så hun kunne blive rask.
Hvor er Sevgi nu?
Ada, du gjorde alt, du kunne.
Jeg kunne have holdt hende på hospitalet.
Jeg har ikke mere tro på noget, Özgür.
Ikke på livet.
Ikke på retfærdigheden.
Jeg har ingen kræfter tilbage.
Sevgi fortjente ikke det her.
Muko fortjente ikke det her.
Fiko, Halime…
Vi fortjente ikke det her.
Ada.
Jeg ved, hvordan det er at miste en søster.
Der vil altid mangle en del af dig.
Intet bliver det samme.
Du bliver aldrig den samme.
Men Sevgi forsvinder ikke.
Du sagde det selv til mig.
Måske vil båndet mellem jer give dig endnu mere styrke nu.
Giv dig selv lidt tid.
Tag ikke store beslutninger nu. Okay?
-Jeg har brug for en tjeneste. -Selvfølgelig.
Jeg vil møde Sevgis morder.
Jeg kan se, du lider, Ali.
Sevgi havde prøvet at adoptere et barn i tre år.
Hun blev mor for en måned siden.
For hun kunne gøre alt, hun satte sig for.
Og hun tog ansvar for det.
Hvad er din livret?
Mücver.
Hun ville have lavet en fantastisk mücver til dig.
Sevgi var en fantastisk kok.
Hun elskede at have gæster.
Du ville have kunnet lide hende.
Alle, der kendte hende, elskede hende.
Er universet et venligt sted?
Måske behøver universet ikke at være et venligt sted.
Måske er der en uventet styrke og en helende fred
i at eje vores oplevelser og acceptere alt som en del af livet.
Han er Yakups nevø.
Han fik ham til det som hævn.
Han vil vidne mod ham.
Se, hvor smukt her er.
Det er ikke så smukt som Cunda.
Men udsigten er fantastisk.
Vær stille et øjeblik, og lyt til denne sang.
Okay, jeg forstår ikke teksten, men den rørte mig.
Så jeg besluttede at optage en besked til jer.
Hvis jeg nu ikke bliver rask
og ikke klarer den,
så finder I nok denne besked på min telefon.
I ved, hvordan jeg altid sagde,
at jeg følte, jeg havde et tomrum i mig, lige her?
Ja, det hul er der ikke længere. Det er fyldt nu.
Jeg er fyldt til randen nu.
Bare så I ved det.
Mor. Lille mor.
Jeg ved, det er svært for dig lige nu. Det forstår jeg.
Men hør her, mor.
Du bragte mig til verden.
Du opfostrede mig.
Vores bånd vil aldrig brydes.
Ada, min skat.
Folk som mig,
der kæmper med helbredet, har brug for dig, skat.
Det ved du godt, ikke?
Brug ikke min død som undskyldning for at give op, okay?
Så slår jeg dig ihjel.
Du kan ikke give op, når du er nået så langt.
Jeg holder øje med dig.
Du må ikke give op.
Ada, skat.
Hvad med at finde dig en rigtig solid partner?
Nok med ensomheden.
Det er på tide.
Jeg vil ikke blande mig, for det er et følsomt emne,
men ville det ikke være rart, hvis du fik en baby, Ada?
Giv dig selv en chance, mens du stadig har tid, okay?
Hej, Leylo.
Vi har alle brug for din strålende sol,
din uendelige energi,
din betagende glød, søde.
Det ved du, ikke?
Du må ikke ignorere dine lyster.
Du har modet til at gøre, hvad du sætter dig for.
Du har ilden til at skabe, hvad du vil.
Kom nu bare!
Og Fiko.
Min elskede.
Jeg har aldrig mødt nogen, der elsker så smukt som dig.
Jeg er verdens heldigste kvinde,
fordi jeg har en elsker, der støtter mig så trofast
med alle mine sår og svagheder.
En ting til, Fiko.
Du kan blive far, når jeg er væk, Fiko.
Det ville kun gøre mig glad.
Jeg er allerede far, skat.
Jeg er allerede Halimes far.
Glem ikke det her.
Uanset hvad der sker, uanset hvor jeg er,
uanset hvad der bliver af mig,
så elsker jeg jer alle så højt,
og jeg vil blive ved med at elske jer.
Okay. Nu får I lov at høre sangen.
Og vi har siddet ned længe nok, ikke?
Kom så. Lad os danse lidt.
Leylo, jeg ved, du vil danse. Kom nu, dans med mig.
Men jeg vil have, at nogen filmer mig!
Gider I filme mig?
Jeg har ledt efter jer i årevis.
Min bedstefar, John Patrick Morgan, var med i Gallipoli-krigen.
Og jeres bedstefar Salih reddede ham.
Og det her er hans vandflaske.
Min bedstefar har efterladt jer en del af sin arv.
Det er ikke meget, men det er jeres.
Hvis han ikke havde reddet min bedstefar, var vi ikke her nu.
Så vær søde at tage imod det.
Min søster og jeg tager imod det med ære og taknemmelighed.
Og vi vil også ære hr. John Patrick og hans arv.
Vi er ikke ofre for vores genetik.
Vi er ikke ofre for vores forfædres eller egne traumer.
Tværtimod er vi fortsættelsen af deres arv.
Kan vi genfødes af asken, uanset hvad vi går igennem?
Kan vi gøre tørre grene grønne igen?
Hej der.
Jeg er så glad for, at du overtog stedet.
Jeg fik mit eksamensbevis i dag.
Har du et bord til to til fejring?
Det er muligt at tage en rute, vi aldrig har været på før.
Det er muligt at strække sig mere,
at udvide sig mere, at omfavne mere,
når vi deler vores oplevelser med andre.
Og det er muligt at fortsætte med at tage del i livets mirakler,
selvom man har følt dets skarpeste smerte.
-Det ser godt ud. -Ja.
-Velkommen. Alt vel? -Hej, fru Ada.
-Det er et fint sted. -Tak.
-Held og lykke. -Tak.
Gå hen til pigerne.
Det er Ada.
-Ada! -Hej!
-Ada, skat!
-Hvordan går det? -Godt.
-Er du nervøs? -Meget nervøs!
-Vi starter om lidt. -Knæk og bræk.
Mens tusinder af års viden ligger her under oliventræerne,
mens naturen flyder med helbredende kraft
og med vores følelsers effekt på kroppen
identificeret for århundreder siden,
er det så ikke op til os
at starte vores egen helbredelsesrejse?
Først vil jeg takke jer, fordi I kom.
Der er så mange, jeg vil takke.
Først min mor og far, deres mødre og fædre
og mine forfædre, der gjorde det muligt for mig at være her.
Sevgi og Leyla, som har stået bag mig fra dag ét.
Muko, der altid har passet på mig som en mor.
Fiko, Sevgis livspartner.
Selvom han ikke er her,
hr. Zaman, som gav mig et nyt perspektiv på livet.
Carla.
Min søster Deniz.
Og dig, Özgür.
Tak til jer alle.
Jeg er taknemmelig over for alle,
der har været en del af mit liv og min rejse.
Jeg er taknemmelig for mine oplevelser.
Og sidst, men ikke mindst, er jeg evigt taknemmelig for Sevgi.
Min rejse begyndte med hende.
Og den fortsætter med hende.
Another Self Love and Life Institute står som en hyldest til Sevgi.
Må det være en velsignelse.
SEVGİ SOLMAZ SEYHAN FOR EVIGT I VORES HJERTER
Ada? Kom du tidligt?
Velkommen. Ja. Jeg talte med Sevgi.
-Skam dig. Hvorfor sagde du det ikke? -Mavi, skat.
-Hvordan går det? -Fint. Du?
-Sarp, skat. -Muko!
Velkommen, Muko.
Hvordan går det, hr. Rıza?
Her kommer prinsessen!
-Hvordan går det? -Tak.
Far Fiko, jeg glemte tegningen derhjemme.
Nej, min lille blomst. Se, din tegning er her.
-Har du tegnet den? -Ja.
-Den er smuk. -Den er flot!
-Velkommen. -Skal jeg sætte blomsterne?
Så du Halimes tegning?
-Hej, allesammen. -Velkommen.
-Mig først. -Jeg savnede dig.
Ved du hvad…
-Her kommer din. -Baby!
Du er lige til at spise, din tyksak!
Han er så sød.
-Rüzgâr! Jeg spiser dig! -Rüzgâr er her!
Se, det er moster Leyla.
Han er for nuttet.
Kom. Kom her. Jeg savnede dig.
Jeg ved ikke, om der er liv efter døden,
men jeg ved med sikkerhed, at der er kærlighed efter døden.
Tekster af: Else Katrine Nielsen