Poznávací značka auta, které srazilo sousedovu kočku a ujelo,
je 34 AU 35.
Prodavač Hasan zase vyhodil odpadky na ulici.
Kaan z Huzur Apartments
ukradl Sibel a jejím kamarádkám kuličky a utekl.
Pane, moc se omlouvám.
Pojďte dál, Mukadder.
Poslouchám Sevgiino hlášení.
Sevgi, no tak. Kolikrát jsme to probíraly?
Proč neposloucháš?
Někdo to dělat musí, mami.
Všechno prověřím.
Ale příště ať o tom máma ví.
Mohla bys být advokátkou, žalobkyní nebo soudkyní.
Pak by tohle byl tvůj denní chleba.
A kdy chytíš vraha, co mi zabil tátu?
Pracujeme na tom. Dřív nebo později ho chytíme.
Pane, už jsou to čtyři roky. Sevgi se na to ptá den co den.
Kdy se dočkáme spravedlnosti?
Jak bude uvedeno v odůvodnění,
bylo prokázáno, že obžalovaný spáchal
závažný trestný čin sexuálního zneužívání dětí.
Soud rozhodl o odnětí svobody v délce 15 let
a dále nařídil, aby obžalovaný setrval ve vazbě.
Máte právo na odvolání.
Můžete odejít.
Podle Einsteina
je nejdůležitější otázkou lidstva to,
jestli je vesmír přátelské místo.
JÁ JINAK
Tak jo. Jedeme po nové rampě.
- Bravo. - Tak…
Jestli jste všichni připravení, právě přichází Halime!
Už je tu!
- Vítej! - Ahoj, Halime!
Vítej, Halime.
Jsme velká rodina. Tvoje rodina.
Všichni tě chtějí poznat.
Halime, já jsem teta Leyla.
- Jsem něco jako Sevgiina mladší sestra. - Mladší rozhodně.
A tohle je teta Ada.
Ta je Sevgiina starší sestra.
- Starší sestra. Máš štěstí. - To se mám.
Jak vidíš, s tetama se člověk nenudí.
Podle mě jste obě krásné.
- Ty jsi krásná. - Lásko moje.
- Ano, jsi moc krásná, zlato. - Vítej.
Moje drahá vnučko.
Jídlo už je připravené. Pojďme se najíst.
- Pojďte. Všichni ke stolu. - Jde se jíst!
Jde se jíst!
- Výborně. - Bravo.
- Vítej, Halime! - Vítej u nás.
Vítej.
Jak se má tvůj „africký sen“?
Dobře. Každý den si voláme.
Teď táboří na úpatí Kilimandžára.
Je sexy a starostlivý.
Přesně takového hledáme. Užij si to, zlato.
A co ty?
Erdem si našel práci na lodi.
- Zůstane tam. - Dobře.
Dokud si nezvykne na nový život.
Mimochodem, rozhodla jsem se ohledně Yorgose.
Fakt?
Děti, v tento výjimečný a krásný den,
kdy se k nám připojila Halime,
pro vás máme novinu.
Co?
Drazí přátelé,
díky vám prožívám druhé jaro.
Moc vám všem děkuju.
Moje doktorko Ado,
tobě chci poděkovat zvlášť.
Pomohla jsi mi a podporovala mě,
když jsem se zotavoval jak psychicky, tak fyzicky.
- Děkuju. - To je vaše zásluha, pane Rızo.
Nechci vás zdržovat.
Abych z druhého jara udělal léto,
pokud dovolíte,
tak bych rád požádal Sevgi o ruku její maminky.
- Tati? - Vy jste to věděli?
- Ne! - Co to je?
Mami?
Dlouho jsme to zvažovali.
Když jsme se dozvěděli,
že Halime bude součástí rodiny, řekli jsme si, že je správný čas.
Mysleli jsme si, že to bude pro rodinu nejlepší.
- Mami. - Zlato.
Celý život jsi se o mě starala.
Jsem si jistá, že se řídíš svým srdcem.
Tatínku Rızo,
děkuju, že jste v mámě spatřil její krásu.
Naši mladí se do sebe zamilovali,
takže nám nezbývá než jim popřát.
Svatba! Svatba!
Gratuluju.
Něco tu mám.
Ty jsi ale romantická duše.
Ta se vyzná.
Je to krásné.
Nádhera.
- Moc děkuju. - Muko.
Na zdraví. Gratuluju.
- Bravo! - Děkuju, synu.
- Na zdraví! - Vítej, zlato.
Nachystám ti talíř.
- To nic. - Co se stalo?
Hned to vyčistíme, jo? To nevadí.
Roztrhla se!
- Neplač, zlatíčko. - Nemusíš plakat.
Už byla trochu obnošená, zlatíčko. Proto se roztrhla.
- Dáme ti něco jiného. - Převlečeme tě.
To je dobrý. Neboj se. Neplač.
Pojď, vezmu tě. Hop.
Neboj se. Máme spoustu nového oblečení, které si můžeš vyzkoušet.
A Muko to zašije.
Vůbec si ji nechce sundat.
Zajdu tam.
Proč si to nechce sundat?
Už to skoro máš, Yorgosi.
Jde ti to.
Už toho ale nech.
Chci tě o něco požádat.
Uleví se mi, když je zasadíme.
Yorgosi.
S Erdemem se rozvádíme.
Ale nemůžu být s tebou.
Musím být s dětma.
Vrátím se na univerzitu.
A dodělám psychologii.
Takže spolu zasadíme sazenice
a rozloučíme se.
Problém většiny lidí na světě je,
že se ještě nesetkali sami se sebou.
Gratuluju, Leylo.
Ty už ses našla.
Odpovím ti naším příslovím.
Lepší pozdě než nikdy.
Musela jsem. Nemůžu bez toho umřít.
Ale to je všechno, jo? Nic víc.
Sbohem.
Šéfová.
Paní doktorko, ty květiny jsou pro vás.
- Děkuju. - Není zač.
Nevím, jaké máš počasí,
ale tady mi právě vysvitlo sluníčko.
Moc děkuju.
Taky mi chybíš.
CHYBÍŠ MI… ÖZGÜR
Vítejte, Zeynep.
Dobrý den. Mám ty testy, co jste chtěla.
Tak se mrkneme. Hodnoty jsou v normě.
Můžeme začít s léčbou.
Před a po sezení měříme hladinu kortizolu,
abychom zjistili, zda došlo ke změnám v nervovém systému.
Mám záchvaty paniky.
Vím, že to není váš obor.
Před lety jsme při dopravní nehodě přišli o syna.
Napadlo mě, že to možná souvisí…
Přišel jste o syna traumatickým způsobem.
Vaše bolest je pořád čerstvá.
Co kdybychom začali tím?
Řekla mi o vás paní Sevgi.
Před čtyřmi lety mi diagnostikovali rakovinu prsu.
Podstoupila jsem léčbu, kdy mi odstranili prsa.
Teď už jsem zdravá.
Ale ráda bych věděla, proč se mi to stalo.
Chci se dostat hlouběji.
Maminka s babičkou taky zemřely na rakovinu.
Myslíte, že je to genetika, nebo osud?
Takže více vašich příbuzných z matčiny strany zemřelo.
- Nashle. - Nashle.
- Doktorko Ado. - Doktorko Canan.
Ty nejsi v Istanbulu?
Dokonce i tam o tobě všichni mluví.
- Musela jsem přijet. - Jsem ráda.
- Jak se máš? - Dobře. Ty?
Taky. Něco pro tebe mám.
Děkuju.
Máš to tu nádherné.
Nemůžu se vynadívat.
Ten vypadá dobře.
Dáme si ho po prohlídce.
- Dobře. - Pojď.
- Ukážu ti svou kancelář. - Tak jo.
Holčičko moje, už ji sundáme, co říkáš?
Vykoupeme se a najdeme ti novou, co?
Řekneš mi, proč ne?
Tu mi…
ušila maminka.
Nic jiného mi po ní nezbylo.
Nechci si ji sundat.
Nezlob se na mě.
Kuřátko moje.
Proč bych se na tebe zlobila?
Maminka byla moc šikovná.
Je krásná.
Prosím tě, neplač.
Neboj se. Něco vymyslíme.
Hned se vrátím, ano?
Nechce si to sundat.
Tu košilku jí ušila máma.
No jasně.
Ale je úplně roztrhaná. Tu už nezašijeme.
Co s tím, Fiko?
Něco mě napadlo, ale…
Děkujeme, že nám věříš a že sis dala pyžamko.
Halime, zlato.
Povím ti jeden příběh, ano?
Tohle je můj pravý táta. Aram. Nikdy jsem ho neviděla.
Umřel dlouho předtím, než jsem se narodila.
A tohle je můj táta Halil.
Možná to nebyl můj pravý táta,
ale dělal, co mohl,
abych byla šťastná, zdravá a v bezpečí.
Já ani Fiko se ti nebudeme snažit nahradit tvoje rodiče.
Dobře, zlatíčko?
Ale jsme jim vděční,
že vychovali tak skvělou holčičku.
Máme velké štěstí,
že jsi u nás.
Myslím to vážně. Čestný skautský.
Ta košilka ti bude jednou malá.
Víš proč? Protože vyrosteš a stane se z tebe velká holka.
Ale dotek tvojí maminky s tebou vždycky zůstane.
A tatínek tě vždycky přivine.
Budou tu pro tebe celý život.
Dobře, kuřátko?
Pokud budeš chtít,
máme pro tebe takovou nabídku.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
Dobré ráno. Podívejte, kolik mám oblečení!
Jo. Líbí se ti, sluníčko?
Hele.
Na každém oblečení je kousek košilky, kterou ti ušila máma.
Vyzkoušíš si je?
Dobře, tak si je zkus. A přijď se mi ukázat, ano?
- Začneme tímhle? - Jo.
Jo? Tak pojď.
Začneme červenou. Ukaž, zlato.
Záklon.
Teď dáme nohy dozadu
a uděláme psa hlavou dolů.
A teď dáme dolů pánev.
Pozice bojovníka.
Jde ti to.
Ruce zase dolů k nohám.
Mám novinku.
Mám práci. Budu děti učit tanec v uměleckém centru.
- Fakt? - Jo.
Jsem na tebe pyšná.
- Díky. - Vážně.
Je to díky tobě.
Ale je to v Izmiru.
Zařídili mi tam ubytování a věci kolem.
To je skvělý. A kdy začneš?
Chtějí, abych nastoupila co nejdřív.
Cože? Jako hned?
Chtěla jsem s tebou ještě chvíli být.
- Ještě něco. - Ano?
Napsala mi nějaká Sally z Austrálie.
Chce se mnou mluvit,
ale prý osobně, že je to důležité. Prý se to týká naší rodiny.
- Naši rodiny? - Jo.
Sally?
Trochu se bojím.
Co když zjistíme, že máme dalšího sourozence?
Nech toho. To ne.
Ty třeba víš, jestli tam táta někdy byl.
Myslím, že nebyl.
Ne. Vždyť je to Austrálie.
Asi by to nebylo tak hrozné.
Starší brácha nebo tak něco.
Ne. To raději ne.
Snesla bys dalšího sourozence?
Mluvila jsem s Canan.
Přidá se ke mně.
To je skvělý.
Ale napadlo mě, že bychom mohli přizvat další doktory a terapeuty.
Trochu rozšířit podnikání.
Co myslíte?
Miláčku, pokud chceš přijmout další lékaře,
tak ti musíme najít něco většího.
Přesně tak a na to myslel i Özgür.
Jsou tu plány na rozšíření kliniky.
Fondy, o které se dá zažádat.
Mohla bys z kliniky udělat ústav.
Víš co?
Klobouk dolů před Özgürovou vizí. Fakt že jo.
Myslím, že se mi švagr Özgür začíná zamlouvat.
Skvělej chlap.
Mně asi taky.
Já se postarám o povolení a všechno to papírování.
Ale musíme přichystat vážně dobrou prezentaci.
To je fakt.
Zlato, myslím si,
že bychom měli odvyprávět příběh, se kterým se ztotožní každý.
My už příběh máme.
Co? Jaký?
Jaký? Můj?
Z toho mi naskočila husí kůže. Holky, nechte toho.
Jasně že tvůj.
Budeš pro všechny inspirací.
Nevadí ti to?
Zlato, to nejde. Zbláznila ses? Prý jestli mi to nevadí!
Jasně že nevadí.
Mám všechny zprávy.
Mám záznamy o každé léčbě,
o všem, co jsme vyzkoušeli.
A navíc tam budu.
Dobře. A co tohle?
Připravím ti prezentaci.
- Postarám se o vizuály. - Dobře.
A já se postarám o veškerou byrokracii, přihlášky a tak dále.
Takže domluveno.
- Ty vymyslíš název. - Dobře.
Tak hurá do práce!
POŘÍZENÍ VYBAVENÍ NAJÍT VÝPOMOC
1. ŘÍJNA VELKÝ DEN
Dobré zprávy.
Prezentaci už máme skoro hotovou.
Takže máš všechno?
Díky holkám jo.
Özgüre.
Nevím, jestli mi to schválí,
ale bez tebe bych si na to netroufla.
Díky.
Schválí ti to. Uvidíš.
Mimochodem, dívala ses už do mailu?
Ne. Posílal jsi mi něco?
Mrkni se.
SERENGETI_LETENKA.PDF
PALUBNÍ LÍSTEK ADA KORKMAZOVÁ
Cože?
No jo.
Ukážeš jim prezentaci,
pak nasedneš do letadla a přiletíš.
A oslavíme to spolu.
Jak to mám udělat?
Klinika, pacienti,
další zařizování, když mi to schválí…
Je to jen na týden.
Jen si to představ.
Ty, já, hvězdy,
Serengeti, divoká zvířata…
Už mě nebaví ti to místo jen popisovat.
Je to jen týden. To přece jde.
Tak já po prezentaci přijedu.
Promiň, neslyšel jsem. Vypadl signál. Co jsi říkala?
Že po prezentaci přijedu.
To je nejlepší zpráva dne.
- Tak ahoj. - Ahoj, zlato.
Viděli jste někdy ptáka, který létal s jedním křídlem?
To je výsledek tisíciletého oddělování lidského těla a ducha.
Pták, co se snaží létat s jedním křídlem.
Dva lékaři z 10. století, Abú Zajd al-Balchí a Haly Abbas
přišli s revoluční hypotézou,
že příčina nemocí
spočívá v interakci mezi myslí a tělem.
Proč tedy tuto hypotézu ignorujeme
i po tisíci letech?
Cílem našeho institutu je nabídnout pacientům léčbu,
kde se obě křídla, mysl i tělo,
dostanou do rovnováhy.
Představím vám někoho, kdo se díky tomuto systému uzdravil.
Sevgi Solmaz Seyhanová.
Měla čtvrté stádium metastatické rakoviny jater.
Za posledních pět let se jí nádory na játrech dvakrát vrátily.
Sevgi je teď úplně vyléčená
a pracuje v Ajvaliku jako advokátka.
Nedávno se stala pěstounkou malé holčičky,
která přežila zemětřesení.
Fiko. Drž ji pevně!
Sevgi je pro tento projekt inspirací. A snad inspiruje tisíce dalších.
- Děkuju. - Je krásný. Díky.
Musím do kanceláře.
- Ty nemáš volno? - Může to být důležité.
- Nemohla jsem říct ne. Dobře? - No tak běž.
S večeří na mě nečekejte.
- Tak běž a vrať se. - Hned jsem zpět.
Řekni jim, co jsme dnes zažili.
Byli jsme na kolotoči.
Opravdu? A nebála ses?
Možná jenom trošičku.
- Dávala jsem pozor. - To ano.
Přijď na večeři. Pracuj a přijď.
- Takže jste se bavili? - Moc.
Tak to má být.
Zlatíčka…
- Mějte se. - Ahoj, zlato.
Brzo se vrať.
Tak co? Jak to šlo?
Bylo to skvělé.
Dobře ty, zlato!
Jsi skvělá! Zvládlas to!
Kde je Sevgi?
Není u tebe?
Není.
Leylo, volá mi Fiko.
Ano?
Sevgi!
Vydrž, zlato!
Sevgi, prosím tě, vydrž!
Počkejte tady.
Bože, prosím tě, pomoz nám.
Připravte nový.
Fiko, co říkali?
Chytili ho.
Neřekl, proč to udělal.
Byl zfetovaný.
Tak co Sevgi? Jak je na tom?
OPERAČNÍ SÁL
Udělali jsme, co šlo.
Měla poškozenou slezinu, odstranili jsme ji.
Zastavili jsme krvácení, ale ztratila hodně krve.
Běžte domů a odpočiňte si.
A modlete se.
Ado?
Jen pět minut, Fiko.
Má oslabenou imunitu.
Sevgi, miláčku.
Lásko moje.
Moje jediná.
Nevzdávej to.
Vydrž, zlato.
Překonala jsi toho tolik.
Tohle spolu zvládneme taky, lásko.
Fiko.
Povídej, miláčku.
Vezmi mě domů.
Co? Musíš tady zůstat, Sevgi.
Vezmi mě domů.
Dobře, ty odpočívej.
- Je při vědomí. - Díky bohu.
- Ado. - Díky bohu.
Chce domů.
Fiko, to nemyslíš vážně. Nemůžu ji pustit.
- Sevgi chce domů. - Co? Jak to myslíš?
Fiko!
Ado, Sevgi řekla…
- Co řekla? - „Jsem při vědomí.
Když chci domů, nemůžou mě tu držet.“
Když bude třeba, postavím tam nemocnici, ale odvezu ji, Ado.
- Protože Sevgi chce domů. - To nejde. Nemůžu.
Musíme, Ado. Nemáme jinou možnost.
Halime.
Pojď sem, zlato.
Neboj se, zlatíčko, ano?
Podívej. Máš tu Fika.
Máš tu babičku Muko.
A dědu Rıza.
Máš tady tety.
Neboj se.
Jestli tam potkáš mamku a taťku,
pozdravuj je.
Ať si o mě nedělají starosti.
Vyřídím, zlatíčko.
- Sevgi? - Sevgi.
- Sevgi!
Vezmi polštář!
- Sevgi? - Ado, udělej něco!
Ado, udělej něco!
-Sevgi! -Sevgi!
Ado, něco udělej!
Sevgi!
Není v koloběhu života smrt stejně přirozená jako zrození?
Ale zatímco narození vítáme s přirozenou radostí,
příchod smrti stejně přirozeně proklínáme.
Přijmout fakt, že milovaná osoba už není mezi námi,
je tou nejtěžší věci na světě.
Sevgi!
Když zemře milovaný člověk, bolest, kterou cítíme, není jen o loučení.
Najednou zpochybňujeme smysl života.
Jaký má život smysl?
Když zemřeme,
co se stane se vším tím úsilím vyléčit se, být zdravý, lepší,
dospělejší a šťastný?
V co se po naší smrti promění smysl, který jsme životu dali?
O TÝDEN POZDĚJI
Našel jsem to v koši.
Schválili ti grant.
Vážně to teď vzdáš?
Jaký to má smysl?
Všechno to začalo kvůli Sevgi.
Jela jsem sem za ní, aby se uzdravila.
A kde je teď?
Ado, udělala jsi, co jsi mohla.
Mohla jsem jí zakázat odjet z nemocnice.
Už v nic nevěřím, Özgüre.
Ani v život.
Ani ve spravedlnost.
Už nemám sílu.
Sevgi si tohle nezasloužila.
Ani Muko.
Ani Fiko a Halime…
Ani my si to nezasloužili.
Ado.
Vím, jaké to je přijít o sestru.
Vždycky ti bude část chybět.
Už to nikdy nebude jako dřív.
Už nikdy nebudeš stejná.
Ale Sevgi nikam neodejde.
To jsi mi řekla ty.
Možná pouto mezi vámi bude teď silnější.
Ještě silnější.
Dej si čas.
Nedělej žádné velké rozhodnutí, ano?
- Něco potřebuju. - Jasně.
Chci vidět Sevgiina vraha.
Vidím, že trpíte, Ali.
Sevgi se tři roky snažila adoptovat dítě.
Před měsícem se stala matkou.
Protože dosáhla všeho, čeho chtěla.
Věděla, že je strůjcem svého osudu.
Jaké jídlo máte rád?
Placky.
Kdyby vás znala, udělala by vám úžasné placky.
Byla skvělá kuchařka.
Ráda vařila pro návštěvy.
Oblíbil byste si ji, kdybyste ji znal.
Každý, kdo ji znal, ji miloval.
Je vesmír přátelské místo?
Možná nemusí být.
Možná jsme schopni najít sílu a klid, když se smíříme s naším příběhem
a když přijmeme vše, co k životu patří.
Je to Yakupův synovec.
Přiměl ho k pomstě.
Bude proti němu svědčit.
Podívejte, jak je to tady krásné.
Jasně, není to tak krásné jako Cunda.
Ale výhled je skvělý.
Buďte na chvíli zticha
a poslechněte si tu písničku.
Jasně, textu nerozumím,
ale stejně mě dojala.
Rozhodla jsem se ti nahrát vzkaz, mami.
Kdybych se náhodou neuzdravila
a odešla,
předpokládám, že tenhle vzkaz najdeš v mém mobilu.
Víš, jak jsem vždycky říkala,
že mám v sobě prázdnotu, tady?
Tak už tam není. Je zaplněná.
Jsem plná až po okraj.
Jen abys věděla.
Mami. Maminko.
Vím, že to teď máš těžké. Chápu to.
Ale poslouchej, mami.
Přivedla jsi mě na tenhle svět.
Vychovala mě.
Naše pouto nikdy nezmizí.
Ado, zlatíčko.
Lidi jako já,
kteří bojují se zdravím, tě potřebují.
Víš to, že jo?
Nemůžeš se vymlouvat na mou smrt a vzdát to, jasný?
Jinak tě zabiju.
Stejně to nemůžeš vzdát, když jsi došla tak daleko.
Budu tě sledovat.
Nevzdávej to.
Aduško.
A co kdyby sis už konečně našla
pořádného chlapa, co?
Už žádná samota.
Už je čas.
Nechci se ti do toho plést, je to citlivé téma, Ado,
ale nebylo by fajn mít děti?
Zkus to, dokud máš ještě čas, jo?
Leylo.
Všichni potřebujeme tvoje slunce,
tvoji nekonečnou energii,
tvou okouzlující záři, zlato.
Víš to, že jo?
Neopovažuj se ignorovat svoje touhy.
Máš dost odvahy na to, abys dosáhla všeho, co si zamaneš.
Máš v sobě oheň, který tě požene k jakémukoliv cíli.
No tak!
A Fiko.
Lásko.
Nikdy jsem nepotkala nikoho, kdo by mě miloval tak krásně.
Jsem ta nejšťastnější žena na světě,
že mám muže, který mě tak moc podporuje
navzdory mým trápením a slabostem.
Ještě něco, Fiko.
Buď táta, až umřu, Fiko.
Udělalo by mi to velkou radost.
Už jsem táta, miláčku.
Už mám naši Halime.
Nezapomeňte na to, jo?
Ať se stane cokoli, ať budu kdekoli,
ať se se mnou stane cokoli,
všechny vás miluju
a budu vás milovat navždycky.
Tak jo. Teď si poslechněte tu písničku.
Konec vysedávání, jasný?
Pojďme si trochu zatančit.
Leylo, vím, že ty vstaneš. Pojďte tančit se mnou.
Ale chci, aby mě někdo natočil!
Můžete mě natočit?
Hledala jsem vás dlouhé roky.
Můj dědeček John Patrick Morgan bojoval v bitvě o Gallipoli.
A váš dědeček Salih ho zachránil.
A tohle je jeho čutora.
Můj dědeček vám zanechal část svého dědictví.
Není to moc, ale patří vám.
Kdyby dědečka nezachránil, nebyli bychom tu.
Takže to prosím přijměte.
Se sestrou nám bude ctí to přijmout.
A také budeme ctít pana Johna Patricka a jeho odkaz.
Nejsme oběti naší genetiky.
Nejsme oběti traumat našich předků ani těch vlastních.
Naopak, jsme pokračováním jejich odkazu.
Je možné znovu vstát z popela, ať už jsme si prošli čímkoliv?
Je možné, aby se suché větve znova zezelenaly?
Nazdárek.
Jsem ráda, že jste to tu převzal.
Víte, dneska mi dali diplom.
Chtěla jsem se zeptat, jestli máte stůl pro dva na menší oslavu.
Je možné vydat se novou cestou.
Díky sdílení našich prožitků s ostatními
toho uneseme a dosáhneme víc a dojdeme dál.
A přestože jsme si prošli peklem,
pořád máme možnost užívat si zázraků života.
- To je skvělé. - Jo.
- Vítejte. Jak se máte? - Dobrý den.
- Vypadá to skvěle. - Díky.
Dobrý den.
Jdi za holkama.
To je Ada.
- Ado! - Ahoj!
- Zlatíčko.
- Jak se máš? - Dobře.
- Jsi nervózní? - Strašně!
- Za chvíli začneme. - Zlom vaz.
Přestože tu pod olivovníky leží tisíce let vědomostí,
přestože příroda oplývá léčivou silou
a přestože byl vliv emocí na tělo odhalen již před staletími,
je jen na nás, abychom se vydali na cestu k uzdravení.
Nejprve díky všem, že jste přišli.
Je tolik lidí, kterým chci poděkovat.
Začnu svou matkou a otcem, jejich matkám a otcům
a všem předkům, díky kterým tu teď stojím.
Díky Sevgi a Leyle, které při mne stály od prvního dne.
Muko, která se o mě starala jako o vlastní.
Fikovi, Sevgiině životní lásce.
I když tu není, díky panu Zamanovi, který mi dal nový pohled na život.
Carle.
Mé sestře Deniz.
A tobě, Özgüre.
Děkuju vám.
Jsem vděčná všem,
kdo byli součástí mého života a svědky mé cesty.
Díky za to, čím jsem prošla.
A v neposlední řadě jsem navždy vděčná Sevgi.
Protože moje cesta začala s ní.
A bude s ní pokračovat.
Já Jinak – Institut lásky a života bude Sevgiiným odkazem.
Ať nám všem přinese štěstí.
NAVŽDY V NAŠICH SRDCÍCH
Ado? Ty jsi přišla dřív?
Ahoj. Chtěla jsem si se Sevgi promluvit.
Styď se. Proč jsi nic neřekla?
Mavi, zlatíčko.
- Jak se máš? - Dobře. Ty?
- Sarpíku. - Muko!
Ahoj, Muko.
Jak se máte, pane Rızo?
A naše princezna!
- Ahoj. - Zdravím.
Fiko, zapomněla jsem doma obrázek.
Nezapomněla, kopretinko. Podívej, tady je.
- To jsi kreslila ty? - Ano.
- Je nádherný. - Ten je krásný!
- Ahoj, lásko. -Můžu ti je vzít?
Viděla jsi Halimin obrázek?
- Ahoj všichni. - Ahoj.
- Já první. - Moc jsi mi chyběla.
Víte co…
Tady je tvůj.
Zlato!
Já tě snad sním, buclíčku!
Je tak roztomilý.
- Rüzgâre! Já tě sním! - Rüzgâr je tady!
Dívej, to je teta Leyla.
Je roztomilý.
Pojď. Pojď za mnou. Moc jsi mi chyběl.
Nevím, jestli existuje život po smrti,
ale vím jistě, že existuje láska po smrti.
Překlad titulků: Daniel Albrecht