Уже місяць, як наречений мене кинув. Цитуючи видатну Келлі Кларксон, життя —
відстій без Лева.
Янголи Чарлі. Ми такі тут гарнюні.
Алі, глянь.
Це ірригатор. Люблю їх. Це ніби біде для рота.
Ні, він Лева. Він лишив це у ванній. Хто лишає десь крутий ірригатор, якщо не
планує повертатися?
О, боже, ти права. Це ніби чоловіча версія залишити сережку в хлопця.
Отож-бо. Як я, по-твоєму, до нього підкотила? Сережка Ван Кліф на тумбі біля
ліжка.
-Вони ж дорогі страшенно. -Я знаю, це трохи стрьомно.
Ну, саме такий настрій тобі треба для сьомої гри.
Гей. Можна я поїду у Лінкольн Гайтс по обіді?
Я ходжу в ресторан Маяс раз на рік у цей день зазвичай. Це…
Ти серйозно, Джекі? Ні! Сьогодні найважливіша гра мого життя.
Що може бути важливіше?
-Ну, це… -Що?
Нічого.
Пробач, малий. Алі організує доставку їжі звідти.
Але платиш ти.
Як настрій, тренере? Який у вас план гри?
Ну, намагаюсь придумати, як стримати Рейнольдса, та, гадаю, Бедреґ і Дайсон
-упораються вдвох. -Лише б Дайсон не відкрив
третій кут, як допомагатиме.
Так. Не хочу тебе навантажувати ще більше, та ти в курсі, що сьогодні казати?
-Ти зараз говориш про Бітуїн? -Про команду. Перед грою.
-Що? Я маю їх мотивувати? -Так.
Так.
О, ні.
Так. Це традиція перед сьомою грою. Твій тато робив це, Кем. Гравці чекають на неї.
-Ні. -То я ще маю словами їх мотивувати?
А гроші їм платять нащо?
Слухай, гадаю, варто пам'ятати, де ми починали, і де ми зараз.
Плюс, тренери міняються. А ти будеш тут і надалі.
Добре. І що казати? Що вони люблять?
Ну, стриптизерок, Кол оф Д'юті, Джона Віка.
Клас, я ледве знайома з половиною цього.
Я вірю в тебе.
ПЛЕЙМЕЙКЕРКА
Смачний день активовано.
Гей, Реджі, я страшенно зайнятий, говорити незручно.
Після плейофа хочу обговорити звільнення Джея.
Стоп, Джея Брауна?
Так, він переїздить у Бостон.
Куди він їде?
Що я, в біса, скажу команді? Може, підключити Тоні Роббінса? Він мій друг.
Ти президентка. Вони тебе почути хочуть. Говори від щирого серця.
Давай звернемося до ШаІ. Я користуюсь ним, щоб писати тижневі звіти.
Серйозно?
Ні, я ціную цю писанину. Щоб ти, бляха, скис.
Що?
Лев переїжджає в Міннесоту?
-Що? -"Тішуся, що стану одним з педіатрів
Лейкленду в Міннеаполісі. Порадьте, де придбати якісну парку."
-Що за срань? -Отож, купи собі Норт
Фейс. Нащо про таке писати?
Лев їде у Міннеаполіс? То це кінець? А як же ірригатор?
Може, він собі новий купив?
Залиш мене.
Будь ласка, дай мені хвилинку.
Добре. У мене збори у відділі кадрів. Та я тебе люблю. Якщо треба — клич.
-Несс і Сенді тебе шукають. -Джекі, скажи, щоб ішли в дупу.
-Вони вже тут, тому все чули. -Ти що, бляха, звихнулась?
Джей мав працювати іще три роки.
Так, ти що, бляха, звихнулась? Я забув, що хотів сказати, тож повторив за Сенді.
Хто дозволяв вам на мене кричати?
Ніхто б на тебе не кричав, та ти поводишся, як повна ідіотка.
Повна ідіотка! Боже…
Джекі, вибач. Це суто сімейне питання.
Я відпустила Джея, бо його колишня переїжджає туди з дітьми.
Хай навідує їх у міжсезонні, як усі інші успішні відсутні батьки.
Так, у нас є Зум, Фейстайм, Майкрософт Тімз майже не висне.
Мені зараз не до цього! Лев на мені ставить хрест, і я розвалююся, бо я,
бляха, його кохаю.
Треба було частіше це казати. Я завжди на роботі з вами, придурками.
Гей…
Ти в нормі?
Лев переїжджає у Міннеаполіс. Він там зустріне велетку з Норвегії,
у них будуть високі єврейські діти-хокеїсти.
Айло, Лев красивий, добрий лікар за сорок,
який не був одружений і цікавиться жінками свого віку.
У Лос-Анджелесі тобі ніколи не зустріти такого чоловіка.
Нащо ти це кажеш?
Підтримую. Слухай, тобі треба зібратися,
надіти свій пушап і повернути свого мужика. Не відпускай
його на Середній Захід. Там жінки не такі вибагливі.
Я на тебе серджуся за Джея, та Несс правий. Іди до нього.
Так.
Іди.
Добре, я піду. Як повернусь, поговоримо про Джея.
Не стримуйся, і розстебни кілька ґудзиків!
Дай спокій грудям сестри.
-З днем народження, Акшаро З днем… -Леве!
-Айла? -Нам треба поговорити.
-Тут дещо відбувається. -Я лише на хвилинку. Любий Леве,
словник Вебстера описує стосунки як…
Айло, тільки не кажи, що ти починаєш із визначення.
-Ні, я від душі. -Хоч не смітіть.
-Усе гаразд. -Ну гаразд.
Тоді слухай. Я… тебе кохаю, Леве Левенсон. Я знаю, що облажалась.
Сприймала тебе за належне, і це найбільша помилка мого життя.
Але я знаю себе. Я егоїстка і трудоголічка.
І весь будинок у кришечках від пудингу!
Я огидна. Я б із такою не жила.
Та дивом цей чарівний педіатр із золотим серцем покохав мене.
Мій торт у плавлених свічках.
Лише ті, кому до шістнадцяти, паряться за день народження.
Добре. Друзі, будь ласка, дайте нам хвилинку.
Тримайся.
Добре, дякую.
Я знаю.
Слухай, треба мати яйця, щоб прийти сюди в розпал
сезону вітрянки і знаючи, як мої колеги тебе не люблять.
Власне, я не знала про це.
І я не жартую, до речі.
Не їдь, будь ласка, в Міннесоту.
Твоє життя тут. Зі мною. Та я не знаю, що без тебе робитиму. Якось я всілася
випадково на пульт. Тепер телебачення іспанською.
Ай-Айло, мені треба це обдумати, добре? Я б міг… Можеш просто дати мені
-час? -Звісно, я…
Ну звісно. Скільки? Десь хвилину? Чи годину?
Доведеться робити найнеулюбленіше. Доведеться чекати.
Ясно.
Що ж…
-Будь ласка, скажи йому, щоб вшивався. -Це закрита репетиція, і вхід
заразним мудилам заборонено.
О, Софіє, чекай. Слухай,
я облажався, та річ зараз не в цьому.
Мені потрібен друг.
Нікому не вперлась твоя дружба і твої хламідії. Звалив!
Добре, так, я мав хламідії,
але приймав доксициклін і вилікувався,
щоб ви знали.
У мене проблема… Ніхто, крім тебе, мене не зрозуміє.
То я пішов.
Ні, Джекі, чекай.
Гей, Джекі! А напишеш промову для команди? Я дам тобі п'ятдесят баксів.
Джекі?
Гей, ти не бачив Джекі?
Ні, не можу його ніде знайти, а він обіцяв глянути родимку на спині.
Так, якого біса? Щодня о другій він приносить
мені смузі з соломинкою. Вже пів на третю. І що мені робити? Пити воду?
Щось тут не так. Треба знайти його.
Дивно, що він не тут.
А де ж іще? Він навіть не говорив ні з ким, крім нас.
Говорив.
Дякую, Софіє, що відгукнулась. Танцівниці Вейвз Сіті — частина цієї
-організації. -Нас застрахують?
Ні. Ти в курсі, де зараз Джекі?
-Чому б я вам казала? -Бо ми — його родина.
-А так одразу і не скажеш. -Отже так. Кажи де він, бо звільню.
-Оу. -О, він жартує. Він це не серйозно.
-Це незаконно. Можете не хвилюватись. -Ви так до нього ставитесь,
що я б вам не казала. Сенді, ти невдячний. Несс його використовує,
а ти, Айло, сприймаєш як належне.
А він просто хотів мати сім'ю, та ви не знаєте що це.
Софіє, ми зрозуміли, та хочемо це виправити. Скажи, де він?
Він там, де й щороку в день народження мами.
Мамин день народження?
Так.
Я знаю, де він. Дякую, Софіє.
Пробач, що мало не звільнив. Ми виб'ємо вам страхування.
Ні. Ні, ні, ні. Навряд. Це неможливо. Він жартує.
МАЯС ГРИЛЬ
-Вітаю, ми… -Давай я.
К'єро ун чіко муй ховен, муй трісте.
-Знайшла. -Що?
Привіт.
Можна з тобою посидіти?
Як хочете.
Не вмовляйте мене повернутись.
Ні.
Ми знаємо, що налажали, й не будемо цього заперечувати.
Мені шкода, що ти втратив маму. Ти не мав бути сам у її день народження.
І якщо ти не проти, можеш нам про неї розповісти.
Вона була…
Страшенно дотепна.
Я б сказав, значно дотепніша, ніж я чи мої друзі.
Вона водила нас до школи кожен день. Я так цього соромився.
Та потім зрозумів, що всі її обожнюють.
Це чудово.
Покажеш нам її фото?
Вона красива.
Це точно. Як і її душа.
То й ви розкажіть. Я чув лише про батька. А які у вас мами?
-Вони — справжні особистості. -Глибоко травмовані.
Просто навіжені.
Колись ви познайомитесь, та вони не навчили нас, як бути родиною.
А тебе мама навчила.
То, може… може ти нас навчив би?
Я допоможу вам.
Та лише тому, що ви такі пропащі.
Так, ми й справді пропащі.
У нас давно не було сімейних посиденьок. Давайте на вихідних?
Я збирався на нового Джона Віка.
Ми з Сенді дивились його на конопляних цукерках.
-Обдовбані. -Стоп, ти любиш Джона Віка?
Ага. Всі люблять Джона Віка. Якби хтось мого кота вбив,
я б теж убив чотирьохсот людей.
Усі люблять Джона Віка.
Чорт! За сорок хвилин гра. Нам треба туди.
От чорт.
Хочеш з нами?
Ага.
-Гаразд. -Так.
-Ходімо. Чекайте, хто заплатить? -В мене готівка. На виході заплачу.
Нессе, де, бляха, твоя тачка?
Чорт! Мабуть, на штрафмайданчику.
Чорт забирай, Нессе, за парко-місце треба платити!
Я не згоден! Я плачу податки, вони покривають парковку!
Помовч. Помовч. Годі. Як ми дістанемось на стадіон?
Чорт.
Найближчий Убер за сорок п'ять хвилин. Багато замовлень через гру.
В сраку.
-Ні. -У мене промова!
Якого хріна? Народе, це ж, це ж сім кілометрів. А Несс не робить кардіо.
Гаразд.
Вітаємо на "Копайлот арені".
За тридцять хвилин почнеться сьома гра півфіналів Західної конференції.
Чорт.
Гаразд, хлопці. Десять хвилин. Зберіться.
Добре. Нам ще… три з половиною кілометри.
Лев досі мовчить?
І крапки не прислав.
Ще пришле.
-Чому спинились? Ну ж бо. Біжімо! -Ні. Я більше не можу бігти
боса. Я на голку наступила.
О!
Все, я не встигну.
Я їм потрібна, а я не встигну.
Візьми.
-Оце так. -Що це ти робиш?
Мої взуй.
-Це ж твої туфлі. Мені не підійдуть. -Просто взуй.
Боже мій. Боже мій, підійшли!
Чому в тебе така мала нога?
У мене тендітні риси.
Не хочу, щоб і ти знайшов голку. Залазь на спину.
Твої ноги…
-Залазь, кажу! -Господи.
О боже!
Бігом!
Швидше!
Добре.
Це сухожилля! Сухожилля.
Добре, хлопці. Давайте… зіграємо. Разом — сила.
Я встигла! Я тут.
Добре, по місцях, по місцях.
Я тут. Щойно крос здавала. Від Лінкольн… Лінкольн Гайтс. Секунду, будь ласка.
От чорт.
Добре.
Коли я прийшла сюди…
Було дуже важко. Люди казали багато гидоти.
-Казали, що я стерво. Хвойда. -Шваль.
Баба.
Не продовжуйте.
Та я пережила це.
Завдяки вам.
Ви грали на повну силу.
Маркус.
Дайсон. Бедреґ. Віктор. Тревіс.
А Тревіс помер?
Що?
Ні, ні. Він на Півночі. У клініці. Гаразд.
-Ти зможеш. -Багато в чому ця команда — як Джон
Вік. Забута всіма. Знехтувана. Приречена.
А тоді вони ще й дістали нас. Вбили твого пса, Бедреґу.
То був цуцик біґля.
Покоцали твою тачку, Дайсоне.
Щойно кредит виплатив.
Спалили твій будинок, Вікторе.
-Там був домашній кінотеатр. -А команда в іншій роздягальні,
Маркусе? Вони з синдикату. І проголосили тебе екскомунікадо.
Капець. Вона й третього бачила.
Так. Звісно, я бачила Парабеллум. Бо люди питали мене, чи Вейвз повернулись. А я не
знала, що відповісти. Та зараз, так. Гадаю, повернулись.
Так!
-Так! -Джон Вік!
Джон Вік! Джон Вік! Джон Вік! Джон Вік! Джон Вік!
Вперед!
Джон Вік! Джон Вік! Джон Вік! Джон Вік! Джон Вік!
Джон Вік.
Здається, промова вдалась.
Добре. До роботи.
Ми тут завдяки тобі.
МІСЦЯ БІЛЯ ТРИБУН
На нас чекає сьома гра. Чи вийдуть Вейвз до фіналу
Західної конференції? Це стане відомо за кілька годин.
У глядачів гарний настрій. Це найважливіша гра Вейвз
за останні п'ять років.
Чи переможе команда Айли Ґордон?
Гаразд, хлопці. До роботи. Зберіться. Зберіться. Ви в курсі, що робити. Гаразд?
-Вейвз на три. Раз, два, три. -Вейвз!
Вейвз!
-Ви готові? -Це вирішальний момент. Фінал або додому.
Треба тримати їх подалі від трьохочкової лінії.
ВЕЙВЗ 18 ПОРТЛЕНД 25 03.38 1-Й ПЕРІОД
Вінфілд прорвався і забив.
Бедреґ і Ролстон зчепилися. Вони завжди конфліктують.
Заспокойся!
Хлопці розкочегарились. Це помітно.
-Ролстон стрибає, влучний кидок. -Куди ви дивитесь!
-Так тримати, Бедреґу! Молодець. -І Бедреґ у боргу не лишився.
Вчіться, малята!
Половина гри позаду. Віктор кидає. І влучає!
Саме те, що треба на кінець тайму. Приємно подивитись.
Оце я розумію, гра!
Який чудовий тайм. Вейвз доклали максимальних зусиль,
та Портленд попереду.
Ваші оплески танцівницям Вейвз Сіті.
Я принесла закуски, які ти можеш їсти і не ганьбитись.
Що це за кроляче їдло? Мені б… мені б смачне щось,
типу, філе і миски соусу ранч, а ще з десяток смачних
цукерок
Зрозуміло. Виконую.
ВЕЙВЗ
Ти облажався.
І Портленд жваво починає третю чверть.
І Бедреґ втрачає м'яч. Де Лемос б'є три. Добре.
Треба прискоритися, щоб їх наздогнати.
-Попустіть їх трохи. -Все гаразд. Вони так і роблять.
-Тренере. Нам треба відновити захист. -Срані судді не бачать фолів Ролстона.
Слухайте. Заспокойтеся всі. Гаразд? Дихайте. Вони попереду. То й що? Грайте,
як я вас вчив, і виграємо. Так? Всі знають,
що робити. Так? Прикривайте Маркуса. Вперед. Вейвз на три. Раз, два, три.
-Вейвз! -Вейвз!
-Нумо, ЕлЕй! -Вперед!
Бердреґ бачить Вінфілда в куті. І гол! Круто.
-Молодець! -Цей таймаут нам явно пішов на користь.
Вейвз посилили тиск свого захисту.
І Вінфілд перехоплює м'яч. Стрибає. Ще раз. Три. Добре.
Давай, Маркусе!
Маркус показав клас.
О, ні.
Буде попередження Маркусу.
-Це зовсім, бляха, не фол! -Ні.
Джею, Джею, це п'ятий у Маркуса.
Едвардсе. Едвардсе, ходи. Ти за Маркуса. Маркусе.
Спершу Тревіса прибрали, тепер Вінфілд сідає на лаву. Критична ситуація для
Вейвз. Відставання — чотири очки, вісімдесят два — сімдесят вісім, і лише
вісім хвилин.
Побачимо, чи встоять вони без Маркуса.
Бедреґ робить підбір. Тепер Джей визначає гру.
Гей! Гей, гей.
Дайсоне, твоя черга.
Тепер кидає Дайсон. Трьохочковий.
Добре.
Бляха, він влучив.
ВЕЙВЗ 92 ПОРТЛЕНД 96 01:04 4-й ПЕРІОД
Бедреґ робить блок. Дає пас Аткінсу. М'яч лишають Едвардсу. Вау! Яка гра. Яка
-синхронність. -Вейвз!
У нас таймаут.
Боже мій. Боже мій. Я не знаю, чи витримаю.
Ну, це тобі не допоможе. Легше. Легше.
Лишилось п'ятдесят вісім секунд. Таймаутів більше немає.
Другий, другий.
Так народжуються герої, Джоне.
Маркус контролює фланг. Кидає трьохочковий. І влучає. Так. Це були
-Вінфілд і Клайд. Команда Вейвз. -Так!
Портленд хоче перемогти. Кидок зі стрибка. Невдало. Та Ролстон робить
підбір. Виривається. Бедреґ. І він робить кидок.
-Та ну! -Це що!
Божечки. Баскетбол — це жорстко.
Я вмру зараз.
Портленд знову веде.
Яка насичена й видовищна гра.
Вінфілд у пастці. Пасує Ґіббсу. Кидок, і це фол. Лишилось три секунди.
І наш новачок, Дайсон Ґіббз, іде на штрафну лінію.
-Боже. Капець. Дайсон б'є штрафний. -Все гаразд. Він зможе. Як бабуся.
-Так! -Влучив! Нічия.
І Вейвз попереду. Просто божевілля якесь.
Взяли. Взяли. Взяли. Взяли. Взяли. Вперед. Ану. Одинадцятий!
-Доланос отримує м'яч. Бачить Ролстона. -Ну давайте.
-Захист! -Кидок із центральної лінії!
Прямо у кошик!
Такого точно ніхто не чекав. Сенсаційна перемога. Можна лише уявити
розпач уболівальників команди Вейвз. Але таке життя. Спорт — це низка успіхів і
невдач. Буде свято і на вашій вулиці, шановні. Але не сьогодні.
Це не один шанс на мільярд. Це один на трильйон. На трильйон.
Мабуть, не варто Нессу сідати за кермо.
Так. Нам краще зараз побути разом. Можемо піти в стрип-клуб.
Ні.
Або ресторан, або бар.
-Я б навернув чотири еспресо-мартіні. -Так.
-Айло.
Так?
Хочеш з нами?
Ви собі рушайте. Я наздожену.
Мені треба хвилинка.
Алі, ходи-но до нас. Тримаймося купи. Отак.
-Це не наша тачка. -Ні. Це хтось викликав.
Моє життя — це не класний фільм про спорт. У класному фільмі про спорт героїня,
яку недооцінювали і били в пику, виграла б цю гру.
Там не буває такого,
щоб інша команда жбурнула сраний м'яч із двадцяти метрів на довбаному свистку.
-Гей. Я подумав, що тобі… Це не завадить. -О, дякую.
Так.
Лажа. Завжди буде так боляче?
Так, легше не стане.
Навіть коли виграв, то… поразки пам'ятаєш найдовше.
Бляха.
Пробач, що підвела.
Що? Ти серйозно? Та ти що. Ми без тебе не зайшли б так далеко.
Я ненавиджу зараз Портленд, знаєш, хто гірший ворог?
Бостон.
Бо забирає тебе.
Я… вже піду.
Так.
Згодна. Вечір був трохи дивним. Багато що стало несподіванкою. Не знаю,
що в нас буде з Левом… Та у житті, як і у спорті, щойно сезон закінчився,
починається наступний.
Я зможу. Це моє життя. Я впораюсь.
Айло! Айло!
-О… -Гей, як справи, мала? Ось і я.
Що за…