TICHÉ ZNAMENÍ JE PSYCHOLOGICKÝ THRILLER
O ZNEUŽITÍ MOCI. AČKOLI SE JEDNÁ O FIKCI,
OBSAHUJE FILM TÉMATA PRO DOSPĚLÉ
A VYOBRAZENÍ NÁSILÍ, VČETNĚ SEXUÁLNÍHO NÁSILÍ.
TO MŮŽE NĚKTERÉ DIVÁKY ZNEKLIDNIT ČI ROZRUŠIT.
#ZVÍŘNEHTY #NEHTYODFRIDY
Pokud jste byli...
Pět milionů dolarů, nebo rakovinu?
...stačí to na to, aby...
Kam jdeš?
Já, Slater King...
se tímto chci oficiálně omluvit
za své chování.
Vyhledal jsem terapii
a vezmu si na nějaký čas dovolenou...
JMĚNÍ SLATERA KINGA
ZAKLADATEL KING-TECH
MAGNÁT A MILIARDÁŘ
OMLUVA KRÁLE VEČÍRKŮ ZA „ZNEUŽITÍ MOCI“ A „NEŠŤASTNÉ CHOVÁNÍ“
KDE JE KING?
KING-TECH VĚNUJE NEJVĚTŠÍ FILANTROPICKÝ DAR
KING JE ZPĚT! PROMLUVÍ V INTERVIEW!
Slater King. Díky, že jste přišel.
Přejděme k otázce, na niž všichni touží znát odpověď.
Kde jste byl poté, co jste odstoupil
a šéfem firmy jmenoval vašeho finančního ředitele Vica Mahoneyho?
Po všem, co se stalo,
jsem si uvědomil, že se člověk někdy musí...
zastavit a nadechnout se.
Takže jsem si zkrátka koupil ostrov.
Ostrov?
Bez práce a telefonů. Jídlo si pěstujeme sami.
Pořád nosím stejné oblečení.
A chovám slepice.
- Slepice? - Ano, slepice.
Asi jste se opravdu změnil.
Ano, je to tak.
Minulý rok jste založil Nadaci King-Techu.
Co sdělíte kritikům, kteří si myslí, že tu svou filantropii jen hrajete?
Jenom se snažím být lepší člověk.
Nevím, jak jinak vyjádřit, že toho lituji.
A já toho lituji.
Upřímně se omlouvám.
Ale už jsem to říkal tolikrát,
že to ztratilo význam.
Čekáte odpuštění? Že lidi zapomenou?
Od nikoho nic nečekám.
V takové realitě nežijeme.
Hej, nemáš můj zapalovač?
Promiň.
Máš ty prachy? Přijde domovník.
Jasně. Co ty na to...
- Co to je? - Překvapení pro tebe.
- No teda. - Mám tě ráda.
Počkej. Nemáme...
Díky.
Už fakt potřebuju dovolenou.
Frido. Frido!
Jdeš pozdě.
Promiň, ujel mi autobus...
Tohle je gala večer King-Techu, událost roku.
Promluvme si o tvém chování loni.
- Bylas upovídaná... - Ne.
Ne. To on mluvil se mnou.
- Že mám hezký nehty. - Hele...
chci, abys letos byla trochu míň vidět, ano?
Jasně.
- Zvládneš to? - Jo, zvládnu.
- Fajn. - Jasně.
- A nezapomeň se usmívat. - Jistě.
Zmeškala jsem konkurz a domovník nepřišel.
Tu plíseň máme pořád,
takže asi umřeme.
- Jess, máš zapalovač? - No jo.
Ale vrátíš ho.
Budu si ho muset podepsat.
Mám děsnej sestřih. Nevypadám jako kluk?
Jo, jako moc hezkej kluk.
Ve tři ráno ses plížila někam ven.
Kam jsi šla?
Co blbneš?
- Nebuď na mě naštvaná. - Nejsem.
Jen to kouzlem neumím vyhnat z hlavy.
Takže až se k sobě vrátíte,
nebudu předstírat, že ho nechci probodnout.
- Je to složitý. - Není.
Neplýtvej svou energií.
Nejsi lidská nabíječka. Trochu sebeúcty.
Promiň.
Mám tě ráda.
Jen nechápu, proč se k němu vracíš.
Asi se bojím toho, že budu sama.
Nejsi sama. Máš mě.
- Jasně. - Dámy, nezapomeňte se usmívat.
Fajn.
Tak jo, teď trochu vážně.
Všem vám děkujeme za to, že jste přišli,
aby Kingova nadace mohla i nadále konat dobro...
po celém světě.
Prosím zatleskejme našemu hostiteli za jeho bezmeznou štědrost.
Dámy a pánové, zakladatel King-Techu...
- Omlouvám se. - ...pan Slater King.
Dej si bacha.
Vymkneš si krční páteř.
Klidně si zlomím vaz.
Připravená na překvapení?
No teda.
Červený, nebo modrý?
To je šílený.
Vždyť já vím.
Ne, je to úplně šílený.
Nemůžeme si dovolit...
Jess, nech toho.
Čí nastala chvíle?
Naše.
Víš, co říkala máma?
Nejlepší pomsta je úspěch.
Bude si mě pamatovat?
Na tebe se zapomenout nedá.
- Sakra. - V pohodě?
Promiň.
Nevím, jak v tom chodit.
- Ukážu ti, jak mě to učila teta. - Fajn.
Východ, západ, východ, západ...
- Východ, západ... - Dobrý den.
Východ, východ. Západ, východ...
Sakra, je tu Jennifer.
No teda. Zastav se.
Lidi jako já by to mohli ovlivnit.
Ať to dělají oni. Nebudu to kazit.
Dámy, tohle je privátní prostor. Běžte, prosím, tudy.
- Aha. - Ano, jistě.
- Stane. - Cody. Jak se vede?
- Dobře. - Jih, jih...
Kolik asi stojí ten malej portrét?
Milion dolarů?
Spustí se alarm, když ho ukradneš...
Frido.
Frido?
Sakra.
Jste v pořádku?
Smím?
Ano.
To mám z filmu. Vždycky jsem to chtěl udělat.
Teď jste v rovině.
Slatere.
- Richi! - Ten projev dopadl skvěle.
Myslíš?
Jaký to bylo...
- Madam? - Bál jsem se mluvit.
Ano?
- Já vím. Chápu. - Vaše dlaň.
Byl jsem na tebe pyšný.
Udělal jsi na sobě kus práce.
- Díky. - Nemáte zač.
Promiň, nechci rušit.
Nerušíš. Tohle je...
Nezeptal jsem se na jméno.
Frida. Jmenuju se Frida.
Frida.
Ano.
Frido, tohle je doktor Rich Stein.
Je to můj terapeut.
Nutně ho potřebuje.
Dělám si legraci. Rád vás poznávám.
Jsem-li v nebezpečí, dejte tajné znamení.
- No teda. - Možná ne.
Na to neodpovíme, že?
Tak já vás tu nechám.
Opravdu mě těšilo.
Tak jo.
No tak ahoj.
Ahoj.
- No, tohle je on... - Pojď.
Tak pojď!
No tak jo.
Jess, Frido...
- to je Cody, můj kámoš z dětství. - Na zdraví, dámy.
- Na zdraví. - Na zdraví.
- Vic, moje pravá ruka. - Těší nás.
Ahoj.
Heather. Camilla.
- Ahoj, krásko. - Ahoj.
Stan, moje ochranka.
- Tom. - Ahoj, jak se vede?
Kde je Lucas?
Ten byl v tom seriálu.
- Slate! - Lucasi.
Místní zázračné dítě. Jednou bude řídit svět.
- Těší mě. - Mě taky.
- Slatere. - Zdravím.
Toho neznám.
To je Frida. A tohle Sarah.
- Ahoj. - Ahoj.
Pěkný nehty.
Díky.
Znáš naši Camille Claudel?
- Ne. - Hele, zlato, co pro tebe mám.
Neříkej mi „zlato“.
Zachytila jste tu smršť jmen?
Jo, mám skvělou paměť.
Hm. Jasně.
Jste mi povědomá. Neznáme se odněkud?
- Nepotkali jsem se? - Asi ne.
- Co se děje? - Nic.
Zdravím.
Pardon.
Omlouvám se, že ruším.
Tohle je Stace a tohle Frida.
- Ahoj. - Ahoj.
Moc mě těší.
Vím, že kazím zábavu, ale měli bychom...
Jasně. Díky, Stace.
Kam jedeš?
Jedu na pár dní na ostrov.
Jo na ten ostrov.
Zapomněla jsem, že máš ostrov.
Není to důležitý.
Naprosto nedůležitý. Jo.
Rád jsem tě poznal.
Slatere. Je to hezký, ale už musíme.
- Jdeme? - Už musím.
Už chci drink se slunečníčkem.
Jasně.
Tak jdeme!
- Ještě se uvidíme. - Pojď, Slate.
Vidělas to?
On se díval... jenom na mě.
Další kapitola tvých memoárů, drahoušku.
- To si piš. - Máš jeho číslo?
- Jasně že nemám. - No to mi ani neříkej!
- Takovej chlap... - Po tom všem?
Já nevím.
Víte co...
Nechci, aby to znělo...
Nechcete jet taky?
Prosím, madam.
Díky.
Stojí to tu za prd.
No teda.
Fajn, že jsem zase tady.
Telefony, prosím.
Děkuji.
To jako vážně?
Nemusíš dělat nic, co nechceš.
Děkuju, Stace.
Fajn, díky, Stace.
- Díky. - Není tu krásně, zlato?
Neříkej mi „zlato“.
Já tě miluju.
- No jo. - Rozrostlo se to.
Tak jdeme na to.
Tak jo!
Všichni řekněte: „Bude na co vzpomínat.“
Bude na co vzpomínat!
Snad to bude dobrý. Můj oblíbený pokoj.
Asi to tu přežiju.
Výborně.
Hele, vím, že jsi...
neměla čas si sbalit...
než jsi sem jela, ale...
nějaký věci tu jsou.
Ale jestli budeš potřebovat něco dalšího,
tak mi dej vědět.
Budeme u bazénu, tak se tu zabydli.
- Tak jo. - Fajn.
Prostě...
Budeme venku...
Chtěl jsem to dát spravit.
Šest set let staré dveře.
- Všechno v pořádku? - Jo.
Tak fajn.
Jo a...
díky, že jsi jela.
No teda.
No to je něco!
No teda.
Desideria.
Fuj.
Ať máš příště víc štěstí...
čubko.
Omlouvám se. Vyděsila jste mě.
Červený králík.
Cože?
Červený králík.
Promiňte.
Ale co to říkáte?
Moment, zapomněla jste...
No tak jo.
Ahojky.
Není divný, že tu pro nás mají připravený oblečení?
Myslím, že to není divný. Že to boháči tak mají.
- Jasně. - Promiňte...
Nevíte, kam máme jít?
Aha.
Myslíš, že lidská oběť bude před večeří, nebo až po ní?
- No teda! - No teda!
Vypadáte skvěle!
Já umřu smíchy. Moc vám to sluší.
Není divný, že jsme stejný?
Je to roztomilý.
Znali velikost našich podprsenek?
Asi budou mít taky stejný oblečení.
To je tlustej džoint, královno.
Proto mně říkají Královna tlustých džointů.
Má někdo zapalovač?
Abys rozuměla,
v King-Techu pracuju rád. Učím se.
Ale nakonec chci dělat něco vlastního.
Chci být Slater King kryptoměn.
- Vicu, chceš meloun? - Dík.
Protože svět se mění.
- Nebudou žádný dolary. - Je to tuhý.
Cože? Jak tuhý?
Proč to musíš dělat?
Na co se to díváš?
Dvě oči...
tři knoflíčky...
dvě ruce.
- Perníkový panáček. - No jo.
Dokonalý.
Chytej.
Jeď, Es Há Péčko!
Já to věděla. Tys byla v Sexy holky přežijí.
Osm sezón.
Tys byla ta maximální mimoňka.
Spoustu toho vystřihnou.
Musela jsem zkrátka přežít.
Jen tak se vyhrává.
Chceš trochu kokosový vody?
Nic jí není.
Stalo se něco?
Frido, jsi v pořádku?
Na chvíli jsi mě vyděsila.
Voní hezky?
Desideria.
Roste jenom tady.
Máme tu krásnou bylinkovou zahrádku.
Máme slepice.
Víš...
není to takový, jak jsem si myslela.
Jak to myslíš?
Legendární večírky Slatera Kinga...
se všemi těmi drogami a zhýralostmi.
Drogy bereme pořád.
Ale s určitým záměrem.
A pořád se dobře bavíme.
Je to jen trochu jiný.
Terapie mi změnila život.
Díky, hoši.
Máme tu trochu problém se škůdci.
Je to křovinář ostnitý.
Mrzí mě, že je musím zabíjet,
ale trochu dělají problémy.
Chodíš na terapii?
Ne, nechodím.
Terapie je podle mě samolibá hovadina.
Přesně tohle říká moje sestra.
Proč za peníze vyprávět o tom,
že se přede mnou máma chtěla zabít?
To je mi líto.
V pohodě. Přežila jsem.
Jasně.
Souhlasím s tebou, pokud jde o talk terapii.
Ta mě moc nezajímá.
Rich je spíš něco jako trauma terapeut.
Specializuje se na potlačené vzpomínky.
A na co si nevzpomínáš?
Do deseti let skoro na nic.
Takže mám za to...
že to bylo dost zlý.
Tak proč si to chceš pamatovat?
Platila bych, abych zapomněla.
Možná máš pravdu.
Zapomínání je možná dar.
- Sakra. - To nic. Poradí si.
- Ne. - Pomůžu ti.
Ne, já to zvládnu.
Nedokáže přijmout pomoc.
V klidu. Jsi na dovolené.
Slatere...
To křeslo jsem nechala dát jinam.
- Dobře. - Dej vědět, jestli je to míň divný.
- Fajn. - Myslím, že to vypadá dobře.
A ta vapovací náplň...
Máš ji ve stole.
- Ještě něco. - Ano?
Ten nový generátor nefunguje.
Tak jsem v jídelně rozestavěla všechny svíčky.
Fajn.
Jsi skvělá. Miluju tě.
Já tebe taky.
No tedy.
Neviděla jsem vás celé roky.
Co roky, desetiletí.
Chodíváte sem často?
- Neustále. - No pochopitelně.
Já tu teď sídlím.
Je to můj domov.
Východ, západ, východ...
Přátelé, dnes máme cuketové květy
z organické zahrady přímo odtud, z restaurantu Chez King.
Máme krokety z juky a platanos. Jsou fritované,
což je maličko zvrhlé.
A samozřejmě nabízíme tento krásně stařený steak.
Dobrou chuť.
No teda.
Všichni připijme tady Camille.
- Ale to ne. - Ale jo.
Právě včera finalizovala prodej své aplikace.
Vítej v King-Tech.
Díky. Díky všem.
Jak to vlastně funguje?
Jde o astrologii. Jmenuje se to Cyklus.
Je to úžasný.
Zadáš čas a místo narození.
A ono ti to řekne, proč ti zrušili tvůj sitkom
a proč manželka kouří sousedovi péro,
když jíš pořád vejce a hubneš,
aby tě někdo ošukal. Je to proto,
že Saturn se tě snaží naučit,
jak zdravějším způsobem zpracovat své emoce.
Jsem ráda, že ti to pomáhá.
Je to úžasný.
Kamaráde.
Moc rád vařím pro přátele. Je to prostě úplně jiný.
Vypadá to krásně.
Dejte si ten steak.
No teda.
- Máš sůl? - To myslíš vážně?
Jo, chce to sůl.
- Chceš? - Červené maso nejím.
- Promiň. - Je to tu neuvěřitelný.
- Krása. - A taky pepř.
- Vyser si, Vicu. - Já jsem fakt tady!
Jsem rád, že si to...
Máš tam trochu...
Nápoj fanatičky na kultovním rouchu.
Jejda.
To nic. Všechno je v pohodě.
Saro, budeš taky v All-Stars dílu?
Bylo to v plánu.
Jenže po 22 letech právě došli k názoru,
že pořad o holkách v bikinách,
co bojujou o život v džungli, je zneužívání.
- A já se... - Přivoň si.
Skvělý.
Takže dva roky tréninku k ničemu.
Určitě to využiješ.
Otevře se to nádherně.
Frido, když si neděláš skvrny na šatech,
co vlastně děláš?
No, já se... prostě se snažím...
na všechno přijít.
Na všechno přijít?
Jo.
Dej vědět, jak to jde.
No, asi zkrátka nevím, co vůbec sakra dělám.
Vic má titul z Harvardu...
na to, že neví, co dělá.
Zeptej se, jak přišel o malíček.
Jo.
O co sakra jde? Jenom se ptám.
Naši novou kámošku mám rád.
Je fakt zajímavá.
A chci ji víc poznat.
Hele, pij to pomalu.
To víno je starší než ty.
Jasně, pardon.
Naše nabídka. Je čas na skutečný dezert.
Tyto nádherné kapičky z psilocybinu a MDMA...
vás uvedou k vašim předkům.
Jo.
Žehnám vám, děti lesa.
Kdo bude první?
Kolik si mám vzít?
Dej mi to.
On to fakt umí.
Urči si záměr.
Raz.
Dva.
Tři.
Mám tě moc ráda.
Já tě mám strašně moc ráda.
Tenhle ananas fakt miluju.
Jsi strašně krásná.
No teda.
Fajn. Tak spi.
No tak jo.
To je divný.
Cože?
Ale nic.
- Byl tu John Kennedy. - Jo.
Modrá ploutev. Z bříška. Nejlepší na světě.
No teda, Cody. Ten je boží.
Výjimečný nůž.
Slater mi ho koupil na Okinawě. Je ostrý.
Fakt nechci, aby ses říznul.
Je to originál Hattori.
Uspořádá oslavu narozenin.
Díky.
Děje se tu něco divného.
Myslíš tím, že zase prohráváš?
Jo. Ta hra začíná bejt fakt kurva divná.
Co se ti stalo s malíčkem?
Jaký je první pravidlo Klubu rváčů?
Jaký?
To je fuk. Tak pokračujeme.
Jedna.
Dva.
Tři.
Čtyři.
Pět.
Šest.
Sedm.
Osm.
Devět.
Deset!
Ne!
Vydrž.
Nejsem... Nejsem připravená...
Užíváte si to?
Užíváme si to báječně.
Zlato.
Meloun?
To je tlustej džoint, královno.
Má někdo zapalovač?
Heather, nemáš můj zapalovač?
Pardon.
- Můžu to zkusit? - Jo.
Co to je?
Jahoda?
Hezky to na tobě voní.
Děkuju.
Jak jsi přišla k tý jizvě?
Já nevím.
Máš krásný nehty.
Děkuju.
Dělám si je sama.
- Vážně? - Jo.
Tak co to tu máme?
Modrý kočky.
Jo. Zvířnehty.
Cože?
Jsou to zvířnehty.
Zvířecí nehty.
Je to moje specialita. Je to slovní hříčka...
- Chápeš? - No jasně!
- „Zvíř-nehty.“ - Zvířnehty.
Musím jít spát.
- Musím jít spát. - Cože?
Proč?
Ráno mám terapii.
Bůůů.
A já bučím na tebe.
Zapomněl sis tu...
Fuj.
Haló?
Frido?
Ahoj.
Asi postrádáš tohle.
Díky. To je milý.
No a...
- Co vlastně děláš? - No teda.
Podívej, koho tu máme.
- Frido, tohle je Rich. - Zdravím.
Richi, to je Frida.
Moc mě těší.
Já si vás pamatuju.
Z toho galavečera.
„Jsem-li v nebezpečí, dejte tajné znamení“?
No jistě.
Úžasné.
Ano, je to úžasné.
Stace? Pořád mi to tu přijde divný.
Jasně.
Zkusme to dát někam jinam.
Tak ho prostě zapálíme.
Možná už tak divně vypadat nebude.
- Nech toho. Ne... - Ahoj.
Víš, že mě to znervózňuje.
Jasný?
Promiň.
Tak, mladý muži.
Vracím se na vrcholky hor.
Naše hovory si vždycky užívej.
Díky.
- A díky za dárek. - Vyprovodím tě.
Hele, nemáš zapalovač?
Kde mám nůž? Kdo ho má?
Cože?
Můj speciální nůž.
Klídek. Prostě se někoho zeptej.
Jsi v pohodě?
Neviděli jste Codyho speciální nůž?
Já nevím, kam se poděl.
Chceš?
Díky. Z tý trávy mám paranoiu.
Nikdo tvůj pitomej nůž nemá.
Stane se něco strašnýho.
Cože?
Když je všechno dobrý,
stane se něco zlýho.
Proč si to myslíš?
To je život.
Co je dneska za den?
Netuším.
Kdy odjíždíme?
Kdykoli se ti bude chtít.
To není odpověď.
Užíváš si to tu?
Jo.
Tak fajn.
Píp.
Fajn, tak kdo ho má?
Kdo ho má tentokrát?
Já ne.
- Nepamatuju si, že jsem ho vzala. - Vím, kdo ho vzal.
Mám si ho do prdele podepsat?
A sakra.
Pop Rocks v mandarinkovo-mojitovém sorbetu.
Ticho! Mlčte!
Mám to.
Našel jsem to.
Mám to.
- Jedem. - Jo!
Skvělý!
Jo!
Výborně!
To fakt nemá žádnou chybu.
No teda.
To bude krásná fotka! Zůstaň tak.
Fajn. Vydrž.
Fakt ti to sedne.
Podívej se na mě.
Tančím v klobouku.
Idiote.
Zapojte boky.
Pojď ke mně.
- Jo. - No tak, otáčej se.
Úžasnej pocit.
Víš, jak moc tě miluju?
No teda.
Pojď ke mně.
Hezky voníš.
Šílím po tobě.
Jo!
Něco mě kouslo!
Tamhle je.
Jo. Tamhle.
Ty jo!
Slate, to bylo...
Chceš říct, že to bylo „kurva boží“.
Co je to? Je jedovatej?
Jo, ale neboj, neumřeš.
- Proboha! - Ne, ne.
- Je mrtvej? - Budeš v pohodě.
No teda!
Neměla bych jet do nemocnice?
- Nic to nebude. - No a stejně...
tu žádný nemocnice nejsou.
Chceš ještě vodu?
Co tvoje ruka?
Cítím se fakt divně.
Chci svůj telefon.
Jasně.
Chci jet domů.
Nebudeme dělat scény.
Každej se tu usmívá a směje...
jako letušky ze šedesátejch let.
„Užíváte si to?“ „Jo, moc si to užívám.“
Já se bojím, Frido.
Jen se potřebuješ vyspat.
Ne. Tohle neříkej. Neříkej to.
Copak to necítíš?
Na tomhle místě je něco fakt divnýho.
A co?
Co je tu divnýho? Fakt to chci vědět.
To úžasný jídlo?
Nebo to tsunami šampaňskýho?
Nebo to povlečení utkaný z 1 020 vláken? Nebo co?
Ty mě neposloucháš.
Prosím.
Moc tě prosím.
Poprvé v životě jsem tady.
A nejsem neviditelná.
Takže tě prosím.
Moc tě prosím.
Promiň.
Omlouvám se.
V pohodě.
Tak jo.
Půjdu si lehnout.
Je tu někdo?
Dobrý den.
Omlouvám se. Jenom jsem...
Hledala jsem Slatera.
Jak se jmenujete?
Červený králík.
Červený králík, jasně.
Nebojte se. Nikomu to neřeknu.
Nejsem práskač.
Proč ne?
Proboha, co to je? Je to šíleně silný!
Červený králík.
Červený...
Co tady děláš?
Ztratila jsem se.
Tak běž tudy.
Slepice utekly. Už zase.
To je kurva zlej sen.
Pojď sem, ty malej sráči.
Počkejte!
Proč vlastně běžíme?
Já nevím, proč to děláme.
Schovej to.
Tak jo. Kdo to udělal?
Myslím to vážně.
Kdy jsem si přistřihla ofinu?
Co se děje?
Máš péro na obličeji.
Jasně.
Zdravím vás, skvělí lidé.
- Dobré ráno, mladý pane. - Promiň, Slate.
- Ahoj. - Kámo, co máš s okem?
Cože? Jo, já vím.
Panebože. Borůvkový muffiny.
Recept Slateovy mámy.
Jsou vynikající.
- Díky. - Jak ses vyspala?
Skvěle.
Tak jo, mládeži.
Napneme plachty.
Kdo chce ulovit krásnýho kanice?
Jdeme na to.
Můžu vzít ty muffiny?
Vezmeme si muffiny.
Co takhle míň nahlas?
Promiň, zlato.
Abych řekla pravdu, moc se teď na loď necítím.
Bude to zábava. Velkej kýbl červů.
Možná si uděláme holčičí den.
Vy si, kluci, běžte za červy.
- Nevadí, když pojedu? - Jasně že ne.
- Opravdu? - No jasně.
- Ty máš na obličeji péro? - Jo.
Užij si holčičí den.
Měj se, zlato.
Přesně to jsem potřebovala.
- Já do prdele taky. - No teda.
- Chceš to? - To teda fakt ne.
Heather, ty srágory, co hulíš
- jsou strašně silný. - Já vím.
- Hele, máš ten zapalovač? - Jo.
Díky.
Kde je Jess?
Co tím myslíš?
Jak co tím myslím?
Jess.
Kdo je Jess?
Jsi v pohodě?
Je v pohodě?
Nevypadáš dobře. Co se děje?
No co se děje?
Děláte si prdel?
- Kde je Jess? - Cože, zlato?
Kámoška, co bydlela vedle mě.
Ve skladovací místnosti?
V klidu. Jsi na dovolený.
Proboha.
Probuď se!
Jess tu byla.
Jess tu byla!
A řekla... Řekla, že je tu něco špatně.
Chápu.
Nechci vypadat jako kráva.
Ale mám pocit, že bych věděla,
kdyby tu byl ještě někdo další.
Vím, že to nedává smysl.
Nedává to smysl, ale...
mám pocit, že toho spoustu zapomínáme.
Co myslíš? Mohla bys odložit ten nůž?
Jo?
Jo, promiň.
Promiň. Omlouvám se.
To nic.
Omlouvám se.
Co je dneska za den?
Cože?
Nevíš, co je dneska za den?
Ne.
Jenže to já nevím nikdy.
Jasně.
Skvěle si to tu užívám.
Ale taky mám...
takovej pocit,
že vlastně ne.
- Rozumíš mi? - Jo.
Mám špínu za nehty a nevím, jak se tam dostala.
Pardon... ale co je tohle?
No co to je?
A oni na to: „Ale Saro,
lezla jsi na strom a bylas tak zřízená, že jsi spadla.“
Kdybych padala, nevydržím osm sezón v Sexy holky přežijí.
Takže nejsem šílená?
Šílený je to, že jsme nastoupily do letadla
s bandou týpků, který neznáme.
Myslela jsem, že se znáte.
Ne.
Cody mě balil v kavárně
a žvanil o tom, že zná Slatera Kinga.
Ale Heather a Camilla všechny znají, nebo ne?
Já nevím.
- Proboha! - Co jsme si sakra myslely?
- Do prdele! - Já to věděla!
Já to věděla!
Bylo to až moc hezký, aby to byla pravda.
Jasně že nám vyjebávaj mozky, je to úplně jasný.
Odvádějí naši pozornost roztomilými oblečky
a koupou nás v malinách a v šampaňským.
Ale něco ti řeknu. My víme, co se tu děje.
Pokoušejí se nás ovládat.
Pokoušejí se z nás udělat šílence.
A ono to funguje.
Oni způsobují, že zapomínáme.
Jo.
Fajn, jenže...
jak to dělají?
„Zapomínání je dar.“
Slater řekl, že „zapomínání je dar“.
Já to nechápu.
Musíme zavolat poldy.
Jo.
- Musíme zavolat FBI. - Jo.
Musíme zavolat poldy i FBI.
Jasně, ale moment.
- Cože? - Počkej s tím.
Zavoláme poldy a FBI, jo?
A řekneme jim: „Dobrý den, pošlete prosím pomoc.
Slater a jeho kámoši nám dělají hrozný věci.“
A oni: „Co udělali?“
A my na to...
„Vlastně nevíme.
Zřejmě nám totiž vymazávají paměť voňavkou.“
A tahle partička řekne: „Cože?
To my ne, vy jiní běloši, co s váma hrajeme golf.“
A Heather s Camillou řeknou: „Užíváme si to.
Jen hulíme tlustý džointy, strážníku.“
A já vykřiknu: „Ale no tak, pánové. Věřte ženám.
Tady je zapík mý kámošky.“ A oni na to: „No jasně.
Ty bláznivá čubko.“
Fajn. Dobře.
Podívej se na mě.
- Sjednotíme si to. - Fajn.
- Pamatuješ si na svou kámošku? - Jo.
- Ale já si ji nepamatuju. - Ne.
Jak to vysvětlit?
Uštknul ji had.
No a?
A já jsem vypila tohle.
Co to je?
Určitě je to hadí jed.
A hadí jed nám pomůže si vzpomenout?
Jo.
No tak sakra jo.
- No jo. - Proboha.
- Je to strašný. - Tohle je... jed?
- Jo. - Proč jsi mě nevarovala?
- Varovala jsem tě. - Je to odporný.
Jak to dostaneme do Heather a Camilly?
No teda.
Co tequila?
Máme tu panáky, čubky!
- Ty vole! - Co jste tam daly?
Hadí jed?
Jen pařte, holky.
Já taky kdysi pařila.
No ty vole. To je fakt neuvěřitelný.
Štípe to.
No teda!
Mimochodem, Stan se ozval vysílačkou z tamtoho...
Kluci se prý brzy vrátí z rybaření,
což znamená, že bych měla...
Jasně.
- Sbohem, dámy. - Měj se, Stace.
- Jo! - Jdu pro telefony. Dávej bacha.
Fajn. Počkej.
Co mám udělat, až se kluci vrátí?
Nevím. Prostě zařvi...
„Tlustý džointy.“ A pořádně nahlas.
- Fajn. - A pořád se usmívej.
Tlustý džointy.
Ještě panáky?
Jo.
Počkejte!
Do prdele!
- Na věčný mrchy. - Na věčný mrchy.
Počkej, tys to vylila.
No teda!
A do prdele.
Počkej.
Saro?
Co se ti stalo s nosem?
Holky, možná to s těma panákama trochu zklidníme.
Myslím, že jsou fakt dost silný.
Ale já jsem fakt drsoňka.
Dej mi to.
Ale no tak. Klídek.
Starej se o sebe, kotě, jo?
My to dáme.
Hele.
- Kurva! - Do prdele!
Co to sakra děláš? To jsem já.
Promiň, já prostě nesnáším lechtání.
Kámo!
Do prdele!
No tak, rychle.
Když mi byly čtyři, moje sestra do mě strčila.
Omylem. Není to žádná sociopatka.
A moje dva přední zuby se zasunuly zpátky do...
do zubních děr.
Bylo to odporný.
Byly to ale mlíčňáky a znovu vyrostly.
Jsi v pohodě?
Promiň, co tvůj nos?
Kde je Frida?
Šla trochu nabrat síly.
Fajn. Uvidíme se za chvilku.
Počkej!
Jenom si...
vyhulíme... tlustýho džointa!
- Jasně! Jsi boží! - Jo.
Vykouříme si velkýho tlustýho džointa.
No tak jo.
Fajn.
Tak jdeme!
Už se nemůžu dočkat!
Dostali jsme se do ožehavý situace.
No jo.
No tak.
ŽÁDNÝ SIGNÁL
Do prdele!
- Ahoj. - Čus.
Nemáte zapalovač?
Jsi v pohodě, zlato?
Jo.
Jenom se fakt...
strašně těším na tenhle tlustej džoint.
Já taky.
Do hajzlu!
Tak co s tebou provedeme?
Co s tebou uděláme?
Je to tu...
fakt strašně divný.
Nehodí se to sem.
Stace, nevypadá to tu divně?
Ne. Mně se to tam líbí. Líbí se mi to.
- Dojdu si pro vodu. - Stane.
- Trochu divný to je. - Že jo?
Jo. U ženskejch nikdy nevíš, jestli nejsou na tripu.
- Dá si někdo šampáňo? - Musíme je milovat.
Počkej, ty sis nepotáhla.
Ještě jednou, jo?
Je to šílená doba.
Jo, tak je to správně.
Pohodlný je, ale... Já fakt nevím.
Není to moc červený? Řekl bych, že jo.
Mohl bys mi pomoct.
Já tu sakra jím.
Někomu dneska nakreslí ptáka na čelo.
- Cože? - Ale nic.
Přestaň se hýbat. Nehýbej se!
- Tak jdeme na to? - Sakra. To je úplně v prdeli!
Sklapni. Kousnul ji had. Všechno si pamatuje.
- Ne. - Ne!
No tak jo.
Zbavíme se ho.
Chceš ho, Stace?
Co kdyby sis ho vzala?
Já jsem pitomec. Stane, pomoz mi.
Jak to, že mě to nenapadlo dřív?
Celou dobu jsem to měl přímo před očima.
Fajn.
Moment. Tak.
Proč jsme ho rovnou nedali sem?
Frido!
Ahoj Frido!
Vítej na party!
Frido!
Ahoj!
Chceš si dát?
Jo!
Já jenom...
Jasně.
Fajn.
Saro, kam jdeš s tím džointem?
Dej si. Jinak to bude vypadat divně.
Dobře.
Jak to šlo s těmi telefony?
Špatně.
Dopadlo to moc špatně.
Aha.
Už ti zabral ten jed?
A co Heather a Camilla?
Ty mrchy jsou časovaná bomba.
- Ahoj holky. - Ahoj!
My jsme to viděly.
A co?
To, co udělali Jess.
- Tak co, huličky? - Ahoj!
- Vážně? - Jo.
Zabili ji, protože nezapomínala.
Tahle je pro tebe.
A tahle pro tebe.
Miluju vás, čubky!
Ahoj!
Tady ji máme.
Ahoj. To jseš ty.
Jak se máš?
Chyběl jsi mi.
Ano? Ty mně taky.
- Máte nějaký potíže? - Ne.
Jen vedeme... holčičí řeči.
- Holčičí řeči? - Jo.
To je skvělý.
Tak jo.
- Hele, zlato. - Dobrý?
- Jo. - Zlato!
- Je skvělá, co? - Tak co...
teda uděláme?
Budeme dál předstírat.
Tak jo.
- Je úžasná! - No teda!
Přátelé, tohle je velmi speciální příprava kanice.
Je mírně povařený v shoyu.
s mladým zázvorem a místním divokým česnekem.
A s yuzu, vezmete-li svůj jazýček na štiplavější výlet.
Štiplavější výlet!
Přeji vám dobrou chuť.
- Nádhera! Naprosto úžasný! - Díky.
Hele, pojedeme na Coachellu.
Vezmu ho s sebou. Bude tam hologram Tupaca.
To bylo kurva něco. Přijela tam za námi.
Je to vynikající.
Víš co, zapomeň na to.
Prostě to změníme a pojedeme jinam. Ona to nevzdá.
To ne!
Ty vole, to je fakt tak vtipný!
Víno! Jedem! Rychle!
Tak rychle! Otevřete víno!
Neříkej, co mám dělat. Ztichni.
Zavři zobák!
Tobě se to líbí?
Neříkej mi, co mám dělat!
Ztichni! Ztichni!
Přestaň! Nech toho.
- Nech toho! - To je tak na hovno!
- Buď už trochu dospělej. - Ne! Já nemůžu. Prostě ne.
Neříkej mi, co mám dělat.
Opravdu si nic nebude pamatovat?
Čím horší to je, tím víc zapomínají.
Všechno to trauma zmizí.
Vyčistíme ji a zase si bude báječně užívat.
Prosím!
Úžasné!
Nádherně se to otevře.
Chateau Beauvoir, devatenáct set sedmdesát trois.
- Přičichni si. - Jo!
- Trefils to. - Jsem rád, že se ti to líbilo.
Tak jo. Bon appétit.
Hezky voníš.
Děkuju.
A na tomhle výletě, se mi toho stalo tolik,
že o tom ani nevím.
- Chutná ti to? - Moc.
A holky moje...
vy všechny moje holky.
A jestli s váma bude chtít někdo vyjebat, hned mi zavolejte.
Udělejte píp, píp, píp...
„Hej, Camillo, ten zmrd se mnou vyjebává.“
A já řeknu: „Fakt? OK, pošli adresu.“
Jasný? Jsem totiž z Dyckmanu.
A mám v sobě spoustu lásky...
Ale s tím hajzlem okamžitě vyjebu.
Je moc krásný vidět,
jak jste se tu, holky, pěkně sblížily.
Mám vás moc ráda.
Co ty, Saro?
Užíváš si to tu?
Jo, je to tu...
Je to tu skvělý. Jasně.
Vždycky pro mě...
bylo těžký najít si kamarádky, takže je to fajn.
Zajímavý.
To jo.
Proč myslíš, že to tak je?
Proč, zlato?
No...
Ženy...
jsou naučený mezi sebou soupeřit.
Jasně.
Ale spíš si máme vzájemně pomáhat...
a podporovat se. Nevím.
Jen jsem přemýšlela,
že až se vrátím domů,
možná by bylo hezký mít pořad,
kde bych učila ženy, jak dokázat přežít.
Vím, že ta reality show byla totálně blbá a ponižující,
ale naučila jsem se toho spoustu užitečnýho.
A fakt nikdy nevíš,
kdy uvízneš někde bůhvíkde...
v naprosto děsivý situaci a nikdo tě nezachrání,
nikdo tě ani neuslyší křičet
a ty musíš bojovat o svůj zasranej život!
Je to totiž děsivý...
tam ve světě.
Jo.
Je to tak.
Je to příšerný.
Já jsem se tak rozčílila.
Já to dělám taky.
Je to fakt strašný.
Bratrancovu ženu přepadli před chovatelskými potřebami.
- No teda! - Vidíte?
- Je v pořádku? - Není.
Víš, co je ale skvělý?
Ženy,
když se spojí dohromady.
To je fakt krásný.
Promiň.
Moc děkuju. Bylo to úžasné.
Je všechno v pořádku?
Jo.
Chci si jenom...
zatančit.
Co že chceš?
To ne.
No tak jo.
- Změna rozhodně neuškodí. - Jo.
Tak něco pusťte.
- Jdu na to. - Tombo.
Jo, Frido!
Hej!
- Saro! - Je to sexy.
No teda.
Holka, ty jedeš!
Jo.
Vyfoť to.
Vidíte ty pohyby?
- Co se to tu děje? - Pozor!
To je boží.
To není možný!
Nevěřím svým očím.
Jo!
Zlato.
No teda.
Ty jsi strašně zlobivá holka.
Lucasi!
Dělej to takhle.
Tu máš.
Hej!
Kam vlastně jdeš?
Vodu.
- Ahoj. - Co se děje?
Stane.
Stane, ty chlape. Tys byl u mariňáků, že jo?
A vždycky budu.
Tak buď hrdinou hned a dej mi led.
Do prdele.
Užíváš si to?
Užívám si to báječně.
Voníš jinak.
Ty zasranej zmrde!
- Našel jsem další muffiny. - Přestaň!
- Ne! - Co to sakra...
A do prdele.
Do prdele.
Pojď jsem, ty zasranej ksindle!
Co to kurva je?
Zlato...
pojďme si o tom promluvit, jo?
Hlavně nevyšiluj.
Co to sakra je, zlato?
Co to kurva děláš? Zlato, ne!
Do hajzlu!
Nádherně se to otevře.
Zlato!
- Pusť mě! - Zvládáte ji?
Jo.
Ne!
Stojí to tu za prd.
Co se sakra děje?
- Jen jsme se v pohodě bavili. - Hoši, necítím nohy.
Zamkněte dveře!
Necítím nohy.
Sakra zamkněte ty dveře!
Hoši?
Hoši, potřebuju do nemocnice.
Já sakra potřebuju do nemocnice.
Do prdele!
Panebože!
Úplně všechno vědí.
Půjdeme do pekla.
- Vždyť jsme tak milí. - Pij.
Proboha!
- Ty ses navoněl. - Co to znamená?
Nepamatuješ si to.
Co to znamená?
Řekne mi do prdele někdo, co se tu děje?
Hoši?
Haló!
Červený králík.
Já to nechápu.
- Já ne. Běž tam ty. - Přestaň!
Promiň, že křičím.
Ty to zvládneš.
- Ta hra se mi už nelíbí. - Poslouchej mě.
Prostě vyjdeš ven
- a seženeš holky. - Jasně.
Do prdele.
To je v pořádku.
Jenom si prostě...
pamatuješ.
Ale já jsem...
Já jsem si nic pamatovat nechtěla!
Udělají si to, co chtějí.
Jsi jak dítě.
Zapomínání je dar.
Pomoz mi.
Já se snažila, čubko.
Kdo je tam?
Jenom já, zlato.
Tumáš.
Co jsem udělal?
Vlastně nic.
- Díky bohu! - Ne, myslel jsem tím...
že jsi neudělal nic.
Neudělal jsi nic pro sebe.
Ale ani pro ně.
A podle mýho názoru...
je v pekle speciálně vyhrazený místo
pro ty, kdo se rozhodnou nic neudělat.
Proč ses tak rozhodl?
Co to sakra je?
Není to možný, pokud...
Jsem tu už předtím nebyla.
Co budeme dělat?
Půjdeme pozdravit kluky.
Slatere, pomoc. Nevím, co se děje.
- Něco uděláš? - Nevím co.
Všichni se tu zbláznili. Prosím tě, pomoz mi.
Něco uděláš, Nicáčku?
Slatere, já se bojím!
Neotvírej ty dveře.
Neotvírej je. Tak jo.
Do hajzlu.
Omlouvám se.
No teda.
- Prosím. - Jsi opravdu krásná.
Pojď ke mně. Zastav se.
Zastav se. Všechno je v pořádku.
Ahoj.
Hodí se to tam.
Máš krásný nehty.
Z toho bude jizva.
Užíváš si to?
Užívám si to báje...
Ahoj.
Vítej zpátky.
Zasraná čubko.
Kašli na něj.
Nevšímej si ho.
Je naštvanej kvůli tomu malíčku.
Do prdele!
Loni to bylo fakt intenzivní,
ale teď ses vážně překonala.
Takže...
Všichni jsou mrtví.
Co teď?
Jen podotýkám,
že existuje verze, kde si to všichni...
pořád ještě užíváme.
A popíjíme mimosy a zelený džusy.
A smějeme se při brunchi.
Protože brunch je skutečnej.
Brunch je fakt kurva skutečnej.
A víš, co skutečný není?
Odpuštění.
Předvedu ti to.
Já, Slater King, se tímto chci oficiálně omluvit za své chování.
Vyhledal jsem terapii,
vezmu si na nějaký čas dovolenou
a k těmto záležitostem se postavím čelem. Omlouvám se.
Omlouvám se.
Omlouvám se!
Takže jsme v pohodě?
Ne?
Je to tak.
Žádné odpuštění není.
Je jen...
zapomnění.
Jenom zapomnění.
Ve kterým ty jsi neuvěřitelně dobrá.
Ty jsi na tohle místo úplně zapomněla.
To je úžasný.
Představ si, čeho by lidi byli schopní, kdybychom je osvobodili...
od utrpení a bolestí způsobených jejich traumaty.
Moje sestra by byla...
byla by svobodná.
Protože teď je úplně v hajzlu.
Všechno si pamatuje.
Každou maličkost. Řekne třeba:
„Jak s ním můžeš hrát tenis po tom,
co nám v dětství udělal?“
A já...
myslím na jiný věci a ptám se: „Co nám udělal?“
No co nám udělal?
Co nám sakra udělal?
Já nevím, co udělal.“
Bude to skvělý.
Na tohle všechno zapomeneme.
No tak, oba společně.
Jen se...
trochu postříkáme.
Co ty na to?
No...
Mám pocit...
Do prdele!
- Mám pocit, že... - Fajn...
Pamatuj si, co chceš říct.
Hned jsem zpátky.
Chci tě vyslechnout.
Hned se vrátím.
Ne!
Ne! Prosím tě, nedělej to.
Prosím. Je mi to líto.
- Prosím. - Myslíš, že tě zabiju?
Jsi moje nejlepší kamarádka.
Cože?
Píp.
Ne!
Prosím, nedělej to!
Nezabíjej ji, prosím!
Proboha, přestaň!
Prosím tě, ne! Omlouvám se!
Moc se omlouvám!
Nedělej to! Prosím!
Proboha!
To ne!
Moc se omlouvám!
Prosím tě, přestaň.
Do hajzlu, Vicu.
Co se ti stalo s obličejem?
Co se ti sakra stalo...
Sakra. Co se stalo Camille?
Proboha!
Co se do prdele stalo?
Fajn...
Vicu, co máš sakra s obličejem?
Proboha.
Co se stalo s...
Camillo...
Lucasi...
Co se sakra stalo...
Máš pravdu. Není žádný odpuštění.
Jenom zapomnění.
Do prdele...
Potřebuju dovolenou.
Já taky.
Máš zapalovač?
Už vím, na co jsem zapomněla.
Víš jistě, co děláš?
Přátelé,
děkujeme vám za to, že jste tu s námi.
Slatere.
- Je vážně těžké se k tobě dostat. - Ahoj.
Rád tě vidím.
Ahoj. Díky, že jsi přišel.
Nemusí to být teď.
A tady.
Doufal jsem, že bude možnost pokračovat v naší malé debatě.
Jo. Jasně.
Můžeme pokračovat v debatě.
Co příští týden?
To jsme v Pekingu.
LESNÍ PLODY
To jsme v Pekingu.
Jistě. Pardon, asi se ještě neznáme.
Ale jistě že ano.
Já si vás pamatuju.
Ahoj Richi.
Už ho vedu.
Jistě...
- Rád jsem vás viděl. Nashle. - Pojďte.
- Pane... - Ještě jednou zatleskáme...
našemu hostiteli stojícímu v čele King-Techu.
- Sněz ten steak, miláčku. - Dámy a pánové.
Paní Frida Kingová.
Ještě šampaňské, paní Kingová?
Překlad titulků: Petr Fantys