Jednom davno dva su prijatelja sudjelovala u nevjerojatnoj utrci.
Zajedno su osvojili prvu nagradu:
crveni buggy žutoga platnenog krova.
Budući da dijeljenje nije dolazilo u obzir,
kanili su odlučiti natjecanjem u jelu i piću.
No u ključnom trenutku zlikovac koji je sijao strah područjem
uništio je gostionicu u kojoj su jeli i zapalio buggy.
To je razbjesnilo dvojac.
Poletješe šake i udarci, fliske i pljuske,
i na kraju im je zlikovac kupio dva potpuno nova buggyja.
Svakome jedan. Crveni sa žutim platnenim krovom.
No jedan se zapalio te ostade samo jedan.
Budući da dijeljenje nije dolazilo u obzir,
naši su se junaci nastavili prepirati oko buggyja.
Tvrdoglavi magarče.
Za sve si ti kriv.
Dobro znaš da to nije istina.
Zabio si se u mene.
Zabio… Samo sam se na sekundu smeo.
-Gledajući onu ženu. -Ma koju?
Ne mičemo se odavde dok to ne riješimo.
Dobro. Neka karte odluče?
S varalicom? Radije obaranje ruku.
-Sad me vrijeđaš. -Prejak sam za tebe, ha?
Malo sutra!
A da riješimo to na uobičajen način?
Pivo i hrenovke?
Ne ovaj put.
Utrkujmo se.
Dakle, zbilja želiš izgubiti.
Da se nije auto zabio u mene, pobijedio bih.
Tata, hoćeš li još dugo?
-Ne sad! -Ne sad!
I da ti nije palo na pamet dirati auto!
Uvijek izmišljaš izgovore.
Dolazi ovamo!
Pa to je buggy.
S motorom od 1200 kubika i 41 konja.
Ide preko 140 km/h.
Ma da?
Što radiš? Izlazi!
-A ako neću? -Tata će se naljutiti.
Već je ljut.
Svejedno, to nije naš auto.
„To njinje naš auto.”
-Ne govorim tako! -„Ne govonjim tako.”
-Hoćeš prestati? -„Hoćeš prestati?”
Stani!
A ako ti dopustim da voziš prvi?
Kamo ćete? Vraćajte se ovamo!
Rekao sam da ga ne dirate!
Ubit ću ih.
NETFLIX PREDSTAVLJA
Ne bih stao.
A da sam ja u nevolji?
Moram li odgovoriti?
Hvala, dečki.
Ostali smo bez goriva.
Dobar auto. Nisi li premlad da bi vozio?
A vas nije sram voziti tu podrtinu?
Motor ima ime. Munja.
I nitko ne vrijeđa Munju.
-Mogu li se provozati? -Ne.
Ajmo ovako…
Ako pobijediš, Munja je tvoja.
Što će nam to dvotaktno…
-Neka dovrši. -Pusti me.
Ako ja pobijedim, provozat ću se tvojim autom.
-Ne. -Dogovoreno.
Djevica Marija pobjeđuje, sv. Antun i sv. Januarije gube.
Pazi sad.
Dobro gledaj.
Ova gubi,
ova dobiva.
Sveti Antun gubi…
Ova pobjeđuje.
Ova gubi ili dobiva? Ne znam više.
Ova pobjeđuje… Gdje je Djevica Marija?
Mislim da nemaš sreće.
Bra…
Kuća uvijek dobiva.
Samo si trebao gledati!
Vratit će se.
Ma hoće.
MNOGO GODINA POSLIJE
CIRKUS WOLAND
MAZA
Dobar dečko.
Zdravo, psiću.
Harašo!
Bar imaš prijatelja. Divno.
Dođi, Jeremijo.
Majko mila, kakav brundavi medvjed.
-Koliko? -Pedeset.
Pedeset?
Lopove!
Ja lopov?
Evo, izvoli.
Pedeset.
Kobre!
Kvragu, Kobre!
-To su Kobre! -Bježite!
UTRKA CRAZY 4 RALLY
PRVA NAGRADA: BUGGY
Kamo si krenula?
Pusti me!
-Volim vatrene žene. -Da?
Što tvoj dečko kaže na to?
Imate dva dana da potpišete i pokupite se.
Torsillo je izgubio strpljenje!
Dva dana!
Dva!
Hej!
I tebe mi je dosta.
Debeli! Čuješ li što ti govorim?
Razbij ga, Scajo!
Pusti me.
Sad će ga razbiti.
Sredi ga!
Kamo ideš?
Uzet ću novac drugi put.
Pustite me!
Kukavica bježi!
Pustite me!
Hvala, možete me ostaviti ovdje!
Mislio si nas prevariti?
Idući si put mrtav!
SMJEŠKO
AUTOMEHANIČAR
Ja sam dobro, a ti?
Ni zagrljaja?
Hajde, dođi!
Shvaćam. Ne želiš razgovarati sa mnom. Ali uvjeren sam…
da si i ti ovo vidio.
Možemo ga vratiti zajedno. Ti i ja.
Nije li to sjajna ideja?
Ali zašto?
Znači, tako?
Dobro, sam ću osvojiti buggy!
I neću ti ga dati ako pobijedim! Bit će samo moj!
Zadržat ću karijolu!
Dobro jutro, Vijetname!
Dobro došli na Crazy 4 Rally!
Ova je napeta utrka
pravi spektakl ludila, benzina i testosterona!
Koliko ste nabrijani?
Podsjetimo se zašto smo ovdje.
Dame i gospodo,
čovjek kojeg ne treba predstavljati.
Čovjek s božanskim darom karizme.
Tako naočit muškarac
da kad se pogleda u zrcalu, sam bi sebe poljubio!
Ma što govori ovaj?
Gromoglasnim pljeskom pozdravimo Flavija Torsilla!
Dosta.
Bok! Samo naprijed.
Sretno. Neka najbolji pobijedi.
Je li glup?
Sretno.
A ovu utrku još posebnijom čini spektakularna nagrada:
Dune Buggy iz 1974.
Tko će pobijediti?
Koji će vozač biti najluđi?
Jesmo li spremni?
Pet!
Četiri!
Tri!
Dva!
Jedan!
Kreni!
Hajde!
Kvragu!
Adio, momci!
Koliko ste nabrijani?
Savršeno! To se traži!
U kurac! Neće pa neće!
Izgubljen slučaj.
Scajone, idemo.
-Nećete gledati sina? -Što se ima vidjeti?
Stavi kapu. Otvori.
Kakva ludnica!
Da ne povjeruješ! Kakav preokret, narode!
Auti su se prevrnuli! Gdje su vozači?
Prokletstvo…
Evo ih! Nastavljaju pješice, ljudi moji!
Prva utrka bez automobila!
I bez publike!
Samo sam ja ostao!
CILJ
Nedozvoljeno guranje!
Još nekoliko metara! Evo ih pred ciljem!
Uspjeli su!
-Moj! -Moj!
Prvaci!
Superprvaci!
Kakav je osjećaj osvojiti Dune Buggy iz 1974.?
Tako je! To se traži!
Ne želim pokvariti raspoloženje, idem po šampanjac!
Prvaci!
Izvrsno. Nastavite.
Bilo je namješteno da pobijedim. Drugi su auti bili isti, a moj nabrijan.
Zbilja ne znam kako sam izgubio.
Što si rekao?
-Da su auti bili isti. -Ne, poslije toga.
Da je moj bio nabrijan.
Poslije!
Poslije…
Što sam rekao, tata?
Gledano izvana, netko bi mogao imati dojam da si izgubio.
Ali to je samo dojam.
Ne. Stvarno sam izgubio.
Bio si prisutan.
U utrci poštenje nije važno. Važan je samo rezultat.
Jedan Torsillo ne prihvaća poraz.
Zato uvijek pobjeđujemo.
Dođi s tatom.
Drugi su dobili autić? Idi i uzmi im ga.
-Neće mi ga samo tako dati. -Naravno da neće.
Nećeš reći: „Molim lijepo, biste li mi dali auto?”
Samo spomeneš ime Torsillo i usrat će se.
Uostalom, zabavnije je nezasluženo dobiti nešto.
Torsillo…
Raniero, tvoj je otac u sličnom položaju.
Želi zemlju, oni mu je ne žele dati.
Jasno, njihova je.
I što tata čini?
Alfredo, kako si?
Ne osjećam noge.
Naravno, dušice. Dva si sata u hladnjaku.
Najbolje da odmah pristaneš, dok ti se mozak nije smrznuo.
Ne prodajem.
To je moj dom.
Kad kažem „čist posao”, mislim čist posao.
Da.
Morat ću baciti sve meso ako ga zarazi svojim klicama.
-Je li tako? -Jest.
Što je?
Oprostite.
-Od hladnoće valjda. -Ma na koga li je?
Na koga? Zatvorite to.
Ne!
Zašto? Samo sam se htio provozati.
Zašto?
Jer dok ne riješimo stvar,
karijola ne ide odavde.
-Ma je li? -Da.
Znaš da je mogu uzeti i bez ključeva ako želim?
Stvarno?
Hajde, onda.
Čekaj!
Nađeš li džokera, buggy je tvoj.
Jednom mi je bilo dovoljno.
Ne igram s varalicama.
Pazi, mogao bih se uvrijediti.
-A da to riješimo kao u stara vremena? -Stara vremena?
Na dijeti sam.
Čekaj!
Dobro, razumijem.
-Kakva dijeta? -Razdvojena.
Poput tebe.
Otkad nisi čistio?
Ovdje nedostaje ženska ruka.
Viđaš li se s kim?
-Jeremijo, spremno je! -Mislim, osim Jeremije.
Dobro. Pristajem.
Kao u stara vremena.
Samo šuti. I miruj.
Dobro. Ali ja vozim.
HOT DOG I PIVO KOD ROSKA
Opet su došli.
Proklete Kobre.
Preuredili ste.
Izvolite?
Da vidimo…
Dvadeset piva i dvadeset hrenovki.
Četrdeset hrenovki.
I sladoled od vanilije. Hvala.
Sladoled pročišćava.
Miriam.
Harašo!
Porazbijalo nam sve, uništalo cirkus, a ti odje jedeš kobase?
Što je s tebi?
Gori si od Kobra.
Ne izlazi mi na oko.
A što ti gledaš?
Sigurno si lopovica.
Ja lopovica?
Jer si mi ukrala srce.
Majko Božja…
Rastopim se.
-Daj se rani! -Dobro.
Bit će majka moje djece.
Uzmimo stanku. Srcu se ne proturječi.
Uprljao si se, gle.
-Ako se povlačiš, pobijedio sam. -Samo minutu dok vratim srce.
Netko se šali?
Čuj, nemam ništa s tim.
Promijeni metu koji put.
-Gdje je? -Ne znam.
Ukrali su ga.
MIRIAM I TIGRICA SORAYA CIRKUS WOLAND
Bravo.
Na mjesto.
Soraya!
Ovamo.
Bravo.
Okreni se.
Baš je dobra.
Sad se digni.
Dobra cura!
Ne znam, nešto mi tu smrdi.
Na drugu stranu.
Vjerojatno deva.
Ne brini se.
Oni žive za cjenkanje.
Ali imam plan. Vjeruj mi. Riješit ću to.
Mazo!
Soraya ne jede meso ako joj ga ne izrežem.
Dražesno ime za macu.
-Da režem? -Ne.
-Reži, reži! -Ma što? Nemoj.
-Zašto ste došli? -Ukrali ste mi kolica.
-Nama. -Ukrali?
-Da. -Mi nismo lopovi!
Nitko vas ne naziva lopovima.
-Onda se gubite. -Dobro.
Imamo dovoljno problema.
S kim trebamo razgovarati?
Armandino bi mogao znao.
Ali moram ti rekla,
trebat ćete prevođanje.
Dobro.
Ovo je Armandino, moj bratić.
Nije baš malen.
Daj pedeset i prevođam.
-Pedeset? -Pedeset.
Hajde.
Armandi, dođi malo.
Zdravo, g. Armandino.
Nemamo ništa protiv vaše lopovske profesije.
Tako.
Vidim da ste častan i razuman čovjek, pa shvaćate zašto ga želimo natrag.
Kaže da sam jako zgodna i želi me kresnuti.
Ako želi umrijeti, rado ću to riješiti.
-Reci mu! -Hoću.
Strašno mu je žao.
Zaista jako, jako žao.
Da, ukrao je karijolu, ali neće je vratiti.
-Neće vratiti. -Neće.
-Neće je vratiti. -Neće?
-Ne. -Nasmiješi se!
Pomislit će da si nepristojan.
-Bravo. -Dođi!
-Zašto se smije? -Kaže da sam jeftina, ali isplati se.
Mislim da nas žele preveslati.
Vrijeđaš me. Vrijeđaš moju sestričnu!
Nitko ne govori tako o njoj!
Nitko mi neće vrijeđati obitelj!
-Kaže: „Karijola je moja i samo moja.” -Samo moja!
-„Pozdravite se s njom!” -Njom!
-Sekundu da raspravimo. -Izvolite.
Kaže: „Daj mi curu ili ću te rastrgati.”
Josipe i Marijo, pizza, zec!
Bucko zvati kući.
Kara-karašo!
Bucko?
-Misli na tebe. -Mene?
Ne boli.
To je naša tradicija.
Tako rješavamo probleme.
Dobro, zar ne? Hajde!
Tko će se okladiti?
Dvadeset pet na to tko će prvi pasti!
Kladite se na to tko će prvi pasti.
Ne! Zagrijavam te.
Nabrusi se. Idemo.
Hajde.
Kao u američkom filmu Na vrhu!
Zgazi ga!
Ne.
Razbit ću te.
Armandino? Ustani, ljubavi.
Daj…
-Dobro, ha? -Vraga dobro.
-Znači, kladio si se na… -Ne.
-Ne? -Ne.
Ne?!
Freezza!
Moramo razgovarati o poslu.
Ako ne puštaš,
tako mi stara kuja tvoja mater, razbucam ti glavu.
Moja majka nije stara.
Baš je lijepo ovdje.
Mogao bih se naviknuti na cirkuski život.
Ne.
Sklopit ćemo pakto.
Pomognem ti naći karijolu, ti učiniš nešto za mene.
-Je li pljuvanje nužno? -Nužno je.
Ako je nužno…
Bio je to Raniero.
Torsillov sin.
Vidjela sam kako odlazi.
Otac mu je vrlo moćan čovjek.
Ima sve i uvijek želi više.
Htio je tvoju karijolu.
A nama želi uzeti zemlju.
Zato šalje Kobre da nam prijete.
Možete otići. Nisu li cirkuski ljudi lutalice?
-Ne! -Ne.
Ovo je naš dom!
Pet generazie naš dom!
Dižeš frku oko karijole, a ja neka se odreknem doma?
Prvo, smiri se.
Drugo, nije to bilo kakva karijola.
Pripadala je mojem ocu.
Eto vidiš, želimo jisto.
Da? Želimo „jisto”?
Hvala na informaciji.
Imamo pakto!
Imamo „pakto”!
-Baš je megaloman taj Torsillo. -Gle tko se javlja.
Što je bilo?
Ne sviđa mi se. Odoh ja.
Ne! Kamo ćeš? Ostavio bi me samog?
-Ti si ključan dio plana. -Kojeg plana?
-Mojeg. -Točno, tvojeg.
Ne znaš Torsilla i ne vjerujem cirkusantima.
-Bojiš se? -Da, strašno.
Znaš što? Da nisi stao pomoći onim tipovima kad smo bili mali,
buggy bi još bio naš!
Što si rekao?
Rekao sam da nisi stao onim tipovima,
karijola bi još bila naša.
-Je li? -Da.
Ti si je izgubio na kartama, ništarijo!
„Ništarijo.”
-Ne govorim tako. -„Ne govo…”
-Prestani. -„Prestani.”
Znam te.
Opet!
-Znaš što? Ne da mi se svađati. -Dobro.
Upomoć!
Dobro!
Idem sam.
Ali ako nađem buggy, moj je.
Kakva rupetina. 'Jutro!
Uvijek ova. Vjeruj mi.
Gospodo,
trebam Torsilla.
Doveo bih brata, ali ima kratak fitilj.
Ali rekao sam mu:
„Vidjet ćeš, unutra su samo dobri ljudi.”
Ako je netko od vas šef,
neka istupi.
Osjetio sam to.
I to.
Zašto trebaš Torsilla?
Želiš se nagoditi?
Blizu.
Blizu…
Torsillov toranj!
Butici, spa-centri, plaže iz snova, klubovi,
a sve to na besplatnoj zemlji.
Građevinske su dozvole zajamčene, a s policijom je dogovoreno
da zažmire na pranje novca.
G. Tanaka želi znati više o prijenosu zemljišta.
Puke formalnosti.
Neki stanovnici još nisu potpisali,
no uvjeravam vas da je lokalna uprava na mojoj strani…
G. Tanaka.
Ako nisi zadovoljan, možeš ići.
Ondje su vrata, kužiš?
Molim vas, ispričajte Raniera.
Znam da se ne bi reklo, ali on mi je sin jedinac.
Koji vrag?
Oprosti. Htio si da budem opakiji.
Da, pogotovo s njima.
Ta današnja djeca. Mlad je.
Glup je.
Onda…
Želiš li još nešto reći?
Da.
-Ne voli motocikliste. -Tko?
Škode ti.
Što se događa, Scajone?
Ne bih ga budio.
Slobodno?
Oprostite što vas prekidamo, ali moramo nešto riješiti.
Vaš mi je sin ukrao karijolu.
Pardon, nama.
Crveni buggy sa žutim platnenim krovom.
Da budemo precizni.
Ispričajte me na trenutak.
Dobro nam je ovdje, hvala.
Ako nam vratiš karijolu,
otići ćemo kao da ništa nije bilo.
-Dobro, tata, dajmo im… -Hej!
A ako neću?
Što ćemo onda?
Nisam smislio.
Nije smislio.
Inače bih vam prerezao grkljan,
no imate sreće da imam drugog posla.
Nestanite dok se nisam predomislio.
Dovest ću vam autić sutra u podne.
Dobro.
U moju radionicu.
Umalo zaboravih! Još jedna važna stvar.
Cirkus ostaje.
Doviđenja. Hvala.
Da ostavim otvoreno?
Radnici.
Danas svašta možeš očekivati od osoblja.
Prevedi.
Eto.
Znaš, tako nećeš doživjeti starost.
Ti nećeš doživjeti sutra.
Što ti je?
Ako je zbog cirkusa, zato što sam ukrao model,
oprosti što ti nisam rekao.
Trebali smo misliti samo na auto.
Da nisam sklopio pakt s Miriam, ne bismo ništa saznali.
-Zbilja? -Da.
Uvijek misliš da si najpametniji, a uvijek te prvog sjebu!
Vraćaš se na to? Imao sam 13 godina!
Da si odrastao, ne bi sklapao paktove s njima. Prvo ti uzmu prst pa ruku pa…
Eto vidiš.
Došla si mi vratiti srce?
Možemo razgovarati?
Da si me vidjela! Razvalio sam vrata, nokautirao dvojicu…
Zatim sam uzeo model, stavio ga pod ruku
i rekao: „Cirkus ostaje.”
-Bio sam dobar, zar ne? -Da.
Da, ali rat nije gotov.
Torsillo mora shvatiti da je ova zemlja naša.
Shvaćam, no ne bih to nazvao ratom. Mene samo zanima moja karijola i…
Ne želim komplicirati.
-Adieu. -Kako misliš „adieu”?
Pa, ne želim komplicirati.
Što radiš?
Čekam.
Ali ponoć je.
Pa pođi spavati.
Sutra te čeka naporan dan.
Mene?
Zašto?
Jer odlaziš.
Doručak?
Crveni buggy sa žutim platnenim krovom.
Doista.
-Pa da. -To je taj.
-To je taj.
Što sam ti rekao?
Pogledaj.
-Lijep je, zar ne? -Da.
-Ima i crtu… -Predivno.
Ali nekako…
Čini mi se da je bio…
mrvicu…
-Veći. -Ma ne!
-Nije? -Ne.
G. Torsillo.
Puno hvala, savršen je.
Hvala.
Međutim, malo je ogreban na poklopcu motora.
Malo abrazivne paste i bit će kao nov.
Scajone, ovaj ih put stvarno ozlijedi. Idemo.
Abrazivna pasta?
Ali to je taj.
-Ups! -Idemo, Raniero.
Evo ga na.
Hajde, kreni!
Osramotili smo se. Kretenu jedan!
Drži ga!
Zaustavi ga! Brže, jebote!
Slatkog li psića!
Dođi, psiću.
Ne diraj Jeremiju!
Da se nisi usudio!
Što ti je ta rugoba učinila?
Motor!
I tako su Smješko i Maza postali nesvakidašnji junaci.
„Kobre nam više neće stvarati probleme”, reče Smješko.
Cirkus Woland i svi stanovnici Tortuge bijahu spašeni.
Torsillo je poražen i prisiljen na bijeg.
Kobre su uništene
i svi živješe sretno do kraja života.
Kraj.
Kakav kraj, Scajone?
Gotovo je kad ja kažem.
Jasno?
Ispričavam se, šefe.
Ispričavaš se?
Zeznuo sam, tata. Žao mi je.
Žao ti je?
Nikad se ne ispričavaj!
To rade slabići.
Psi podvijena repa traže oprost što su zasrali tepih!
Slušaš li me? O čemu razmišljaš?
O psima.
Mogli bismo nabaviti psa.
Nabaviti…
-Udaren si u glavu? -Molim? Ne.
Pokazuješ rane simptome demencije?
Samo mislim da ako im vratimo auto,
ostavit će nas na miru. Kužiš?
Ne!
-Zašto? -To je tvoj auto!
Vozi ga, prodaj ga, uništi ga, čini što te volja!
Ali prvo pokaži onim seljačinama tko je glavni. Shvaćaš li?
Shvaćam. Ali zašto bih ga prodao?
Koliko sam puta pitao razumiješ li što govorim?
-Puno. -Puno!
Idi se igrati autićem. Tata će sutra sve riješiti.
Budaletina.
Ne shvaćaj to osobno. Takav je.
Godinama se loše odnosi prema meni,
ali tako pokazuje ljubav.
Mogu i ja biti opak.
Da, ali znaj da nigdje ne piše
da djeca moraju ići očevim stopama.
Ako nisi takav,
nisi.
Neka on riješi onu dvojicu.
-Okupi Kobre i slijedite me. -Što si naumio?
Bit ću opak.
Tako opak da ću sam sebe uplašiti.
Rani! Raniero!
Ne trabunjaj!
Dame i gospodo, dobro došli u Cirkus Woland!
Predstavu počinjemo slonovima!
Bravo!
Miriam!
Onda?
Uživate li?
Bravo!
-Nije još ništa učinila. -Gledaj.
Slijedi
najopasnija točka Wolanda.
Bacanje noževa.
Ali! Trebam dobrovoljca.
Neustrašivog čovjeka, hrabrog,
koji je spreman riskirati život.
Ja!
Pljesak, molim!
Dobra si u tome?
-Prvi put. -Šališ se?
Ne.
Ne šališ se?
Nikad se ne šalim.
Ako me ne ubiješ, oženit ću se tobom.
Ne može ona to.
Bravo!
-Nisi me ubila. -Ne sviđaš mi se.
Ne?
Karijola!
Evo je!
Htjeli ste karijolu?
Evo je.
Evo vam je!
Ne!
Učini nešto!
Karijola!
Što da…
-Što ćemo sad? -Idemo!
-Prema moru! -Ne, idem u radionicu.
-Ne! -Da. More će ga nagristi.
Rekao sam ne!
Brzo!
Uzmite ovo!
Hajde!
Dodaj kante!
Rekao sam ti, Scajone.
Sam sebe plašim.
Da, šefe.
Pa, moglo je biti i gore.
Jeremija…
Jeremijo!
Oprosti što sam te ostavio samog. Jesi se skuhao?
Možda još stignemo pomoći Miriam.
Hajmo.
Ne idem nikamo.
Kako, molim?
„Kako, molim?”
Tko meni pomaže?
Nitko.
I znaš što? Neću ni ja nikome pomagati, a najmanje tebi,
koji sve uništavaš od malih nogu pa do danas. Gle što si učinio!
Mislio si sve riješiti smiješkom i šalama?
Ali znaš što?
Ne ljutim se na tebe, nego na sebe,
što svaki put pristanem kad trebam odbiti. Ovaj put kažem ne!
Dobro. Kockao sam se i izgubio.
Oprosti. Jednom za svagda, oprosti!
Ali bio si sa mnom.
Nitko te nije silio.
Zato prihvati svoj dio odgovornosti.
Zadrži si svoju karijolu. Ionako sam je oduvijek mrzio.
A ja mrzim tebe!
Sestrično moj.
Soraya je pobjegla.
Što će radimo?
Naći ćemo je.
Cirkuski prijatelji, igra je jednostavna.
Pažljivo gledajte. Džoker pobjeđuje.
-Pobjeđuje… -Asovi gube.
-Dobro. -Dobro, Armandino?
-Džoker? -Pobjeđuje.
-Asovi? -Gubi.
Gube.
Hoćemo li?
-Ta tu. -Ta tu?
Pobijedio sam!
Ćeš ponoviš, ali manje brz!
Polako! Kao puž.
-Jasni? -Jasno.
Dakle, gospodo, da ponovimo.
-Džoker… -Pobjeđuje!
-Asovi? -Gubi.
-Ta tu! -Ta tu?
Pobjeda je…
-Ne! -Da! Moja!
-Hej! -Što je bilo?
Mogu objasniti.
Kuničin sine!
Ubijem te! Razbijem te!
Mogu objasniti.
Što ima?
Pardon, gospođo.
Da.
Neću ti platiti.
Nije riječ o novcu.
Idete u krivom smjeru.
Torsillova je vila ondje.
Raskomadao bih ga, ali treba nam u komadu.
Sretna ruka tebi danas.
Hvala.
Znaš što? Razmišljao sam i…
nešto nije sasvim u redu.
-Nije? -Ne. Treba mu krov.
-Da. Sviđao nam se žuti. -Da.
-Sviđao nam se žuti. -Žuti, da.
Izgleda nekako… zadimljen?
-Flambiran. -Flambiran.
Idemo mu reći?
-Svakako. -Ali ti voziš.
Što čekamo?
Karakašo!
Uzmi novac i u auto!
Karakašo.
Hvala što ste došli.
Idemo.
Dragi prijatelji i poslovni partneri, raduje me vidjeti vas na ovako važan dan.
Kao što znate, plamen je gorio cijelu noć.
No iz tragedije može nastati prilika.
Iako plačemo zbog tragičnog požara koji je uništio Cirkus Woland,
radujemo se divnom nalijevanju betona
koji će danas kamioni naših…
Ne!
Oprostite. Greška u koracima.
Gdje sam stao?
Zadnje si rekao „naših”,
ne znam što si htio…
Plačemo zbog tragičnog požara koji je uništio Woland,
no radujemo se divnom nalijevanju be…
-To si već rekao. -…tona! Tona!
Scajone, vidi što je.
Ne!
Opet vi!
Da. Karijola koju si nam dao ne valja.
Nema platnenog krova. Čudno.
-Istina. -Vidiš? Nije žut.
-Nije žut. -Želimo novi.
A u protivnom?
-U protivnom… -U protivnom…
U protivnom ćemo se naljutiti.
Da? Baš bih to volio vidjeti.
Stani! Trbuh zec morski pas grašak?
Napad!
Imbecili. Idemo.
Ti si lud čovjek! Ubit ću te, kunem se!
Nosi se i ti i tvoja haljina! Crkni. Nismo na karnevalu.
Pokazat ću ja njima.
Torsillo!
Gotovo je.
Stvarno?
O, ne!
Ne!
Stvarno radi, tata.
PONOVNO OTVARANJE
Pa, ovo je stvaran kraj naše priče.
Cirkus je obnovljen,
njegovi ljudi povratili su dom
i za stanovnike Tortuge sve je opet bilo normalno.
Čak je i crveni buggy žutoga krova vraćen našim junacima,
koji su, doduše, još morali riješiti jednu sitnicu.
Kako možete?
Nasljedno je.
Ključeve na stol.
Dečki, plaća se unaprijed.
Pošteno. Plati.
Dobro.
Spreman?
Spremni! Idemo igra početi!
Ruke gore za Paula Newmana!
Tri, dva, jedan!
Freezza!
Ne.
Spalili ste mi cirkus zbog te karijole.
Imamo pakto.
I ja igram.
Ne! Ovo je između mene i njega.
Ako pobijedi, a neće,
riješite to između sebe.
Dobro.
Bonadei, šećeru.
Bonadei…
Hajde, harašo.
Borba počinje!
Tri, dva, jedan!
Ne!
Kakva žena!
Naravno, poput svih sjajnih priča, ni ova nema kraj.
Buggy vjerojatno nikad neće pripadati nikomu.
Gle što su učinili.
Sve je uništeno, porazbijano.
Pogledaj na što sličiš.
Obična velika mačka.
Udario sam je u glavu. Zdrobio sam je.
Ne može ovako završiti.
Što ćemo u protivnom?
U protivnom ćemo se naljutiti. Mi.
Tako je!
Jeste li sigurni?
Kakav nepodnošljiv stres.
Akcija!
Hajde.
-Neće puknuti. -Akcija!
Hajde!
Čekaj, opekao sam se.
Znam te.
Opet!
-Znaš što? Ne da mi se svađati. -Dobro.
-Ja? Da probam De Sicu. -Hajde.
-Snimaj. -Opet vi?
Da. Buggy koji si nam dao ne valja.
-Izgreban je sa strane. -I nema platnenog krova.
Želimo novi.
Čekaj.
A u protivnom?
-U protivnom… -U protivnom…
Naljutit ćemo se.
-Rez. -Krivo?
To je boljelo.
-I mene. -Rez!
-A sad… -Bravo!
Zašto govoriš? Trebao sam reći „bravo”.
Bravo!
-Nije još… -Naša najopasnija točka.
-Bacanje noževa. -Hej!
Ubacio se…
A u protivnom?
U protivnom…
Jeste li sigurni?
Kakav nepodnošljiv stres.
Gle ovoga.
Čekaj. Idemo još jednom.
Dobro. Daj jedan dobar.
Tri, dva, jedan!
Kako to misliš?
Ispočetka!
Akcija.
-U protivnom… -U protivnom…
U protivnom ćemo se naljutiti.
Bili smo jedan glas, jedno biće.