Kdysi dávno
se dva kamarádi zúčastnili neuvěřitelného závodu.
Společně vyhráli první cenu,
červenou buginu se žlutou střechou.
A protože půjčování nepřicházelo v úvahu,
uspořádali soutěž v jezení párků a pití piva.
Na poslední chvíli na místo ale dorazil záporák,
zničil bar, ve kterém soutěžili, a buginu jim zapálil.
Naši kamarádi se tak rozzlobili,
že jim po několika pěkně mířených fackách a ranách
záporák koupil dvě zbrusu nové buginy.
Každý dostal jednu. Červenou se žlutou střechou.
Jedna ovšem chytla plamenem, takže byli zase na začátku.
A protože půjčování nepřicházelo v úvahu,
naši dva hrdinové
o ni soutěžili dál.
Ty máš tvrdou palici.
Byla to tvoje vina.
Tomu sám nevěříš.
Naboural jsi do mě.
To jo ale… odhlídl jsem jenom na vteřinku.
- Čuměl jsi po ženský. - Po jaký ženský?
Nehneme se odsud, dokud to nevyřešíme.
Dobře. Zahrajeme si o ni karty?
S podvodníkem? Pojď si radši dát páku.
- Teď mě urážíš. - Jsem na tebe moc silnej, co?
Sni dál!
Vyřešíme to jako vždycky.
Pivem a párkama?
Ne, tentokrát ne.
Dáme si další závod.
Závod? Ty chceš prohrát, co?
Vyhrál bych, kdyby do mě nenabourali.
Jak dlouho ještě, tati?
- Neruš! - Neruš!
A opovaž se dotknout toho auta!
Pořád se jenom vymlouváš.
Hej! Pojď sem!
To je přece bugina.
Ten motor má objem 1 200 kubíků a sílu 41 koní.
Vytáhne to na 140 kiláků za hodinu.
To je vončo.
Co to děláš? Vylez!
- Nebo co? - Nebo se táta naštve.
Ten už naštvanej je.
To je fuk. Navíc to ani není naše auto.
„Není to naše auto.“
Takhle já nemluvím!
- „Takhle já nemluvím.“ - Přestaň!
„Přestaň!“
Počkej!
Co když tě nechám řídit první?
Kam jedete? Hned se vraťte!
Říkal jsem mu, ať na něj nesahá!
Já je zabiju.
NETFLIX UVÁDÍ
Já bych nezastavoval.
- Co kdybych potřeboval pomoc já? - Musím odpovídat?
Díky, kluci.
Došel nám benzín.
Pěkný auto.
Nejste na něj moc mladý?
A vy se nestydíte jezdit na takovým křápu?
Ten křáp má jméno. Blesk.
A Blesku nikdo nadávat nebude.
- Můžu se projet? - Ne.
Co říkáte na tohle?
Když vyhrajete, Blesk je váš.
A co my s tím dvoutakťákem?
- Nedomluvil. - Nech mě.
Když vyhraju, necháte mě se projet. Co vy na to?
- Ne. - Platí!
Panenka Marie vyhrává, sv. Antonín a Januarius prohrávají.
Tak se dívejte.
Aspoň dávej pozor.
Tahle prohrává.
Tahle vyhrává.
Antonín prohrává.
Tahle vyhrává.
A co tahle? Už jsem zapomněl.
Tahle vyhrává.
Tak kde je Marie?
Rozluč se s motorkou.
Jup…
Krupiér vždycky vítězí.
Měl jsi dávat pozor!
On se vrátí.
Určitě se vrátí.
O MNOHO LET POZDĚJI
CIRKUS WOLAND
LASKAČ
Hodnej pejsek.
No ahoj, pejsku.
Hej, charašo.
Aspoň nějakého kámoše máš.
Pojď kde mně, Geremie.
Ty jsi zas mrzutej jako medvěd.
- Kolik? - Padesát?
Padesát?
Ty jsi ale zloděj.
Já?
Dobře. Tumáš.
Padesát.
Kobry.
Do háje! Kobry!
- To jsou Kobry! - Zdrhejte!
CIRKUS WOLAND
CRAZY 4 RALLY
PRVNÍ CENA: BUGINA
Kampak?
Pusť mě!
- Divoký ženský já rád. - Fakt?
A ví to tvůj přítel?
Máte dva dny na to podepsat a odtáhnout.
Torsillo už s váma ztratil trpělivost!
Dva dny!
Dva!
Hej!
Tebe už mám taky dost.
Slyšel jsi, co jsem říkal, tlusťochu?
Dej mu co proto, Scajo!
Pusť mě.
Teď dostane nakládačku.
Zab ho!
Kam jdeš?
Zaplatíš mi to příště.
Pusťte mě!
Ten srab ujíždí!
Nechte mě!
Díky, tady mě můžete vyhodit!
Myslel sis, že nás podvedeš?
Příště bude po tobě!
SMÍŠEK
OPRAVNA
Tadá!
Já se mám dobře. Co ty?
Ani mě neobejmeš?
Ale no tak!
Dobře, nechceš se mnou mluvit. Ale je mi jasný,
že jsi to viděl taky.
Můžeme ji získat zpátky. Společně.
Je to super nápad, ne?
Za co?
Takže ty takhle?
Fajn, vyhraju tu buginu sám!
A jestli vyhraju, bude jenom moje! Rozumíš?
Nechám si ji pro sebe!
Dobré ráno, Vietname!
Vítejte na Crazy 4 Rally!
Nemilosrdném závodě
plném šílenství, benzínu a testosteronu.
Tak co? Jste natěšení?
Nezapomeňte, proč jsme tady.
Dámy a pánové,
představuju vám muže, kterého není třeba představovat.
Muže, kterému bylo shůry dáno neuvěřitelné charisma.
Může tak pohledného,
že by si při pohledu do zrcadla nejradši dal hudlana.
Co to plácá?
Takže vás všechny prosím o velký potlesk pro Flavia Torsilla!
To by stačilo.
Čau, hodně štěstí.
Ať vyhraje ten nejlepší.
Je blbej?
Hodně štěstí.
A tenhle závod je o to výjimečnější, že soutěžíme
o buginu z roku 1974!
Tak kdo vyhraje?
Kdo bude ten nejšílenější řidič?
Jste připraveni šlápnout na plyn?
Pět…
čtyři…
tři…
dva…
jedna!
Start!
No tak!
Sakra!
Mějte se, hoši!
Užíváte si to?
Super! Tak se mi to líbí!
Zaseklo se to. Do prdele práce!
Je úplně neschopnej.
Jedeme, Scajone.
- Nechcete se dívat na syna? - Není na co.
Nasaď si klobouk. Otevři dveře.
Ty krávo! To je šílený!
Nemůžu uvěřit vlastním očím! To je zvrat, vážení!
To auto se převrátilo! Kdepak jsou řidiči?
Do háje.
Tady je máme! Pokouší se závod doběhnout po svých!
Naše první rally bez aut!
A bez publika! Zůstal jsem tu úplně sám.
CÍL
Došlo na strkání! Zbývá pár metrů!
A už jsou skoro v cíli!
Dokázali to, vážení!
Moje!
Šampioni!
Superšampioni!
Jaký je to pocit vyhrát buginu z roku 1974?
Přesně tak! Taky bych byl nadšený!
Nebudu vás rušit a radši skočím pro šampáňo!
Šampioni!
Jen tak dál.
Celý to bylo nafingovaný.
Všichni měli stejný motor, jen ten můj byl lepší.
Vůbec to nechápu.
Co jsi to řekl?
- Že všechny motory byly stejný. - Ne, potom.
Že ten můj byl lepší.
A potom?
A potom…
Co jsem říkal potom?
Navenek by se mohlo zdát, že jsi prohrál.
To je ale jenom zdání.
Já ale fakt prohrál, tati.
Vždyť jsi to viděl.
V závodě nejde o férovost, ale o výsledek.
Naše rodina prohru nepřijímá.
Proto vždycky vyhrajeme.
Pojď se mnou. No tak.
No a co, že dostali to auto? Tak si ho vezmi.
Oni mi ho ale nikdy nedají.
Jasně že ne.
Taky se jich o něj nesmíš prosit.
Řekni, že jsi Torsillo, a oni se poserou strachy.
Brát si věci, co si nezasloužíš, je mnohem větší sranda.
„Torsillo…“
Já jsem v podobný situaci, Raniero.
Chci půdu, ale oni mi ji nechtějí dát.
Jasně, patřím jim.
Takže co uděláme?
Jak se máš, Alfredo?
Už vůbec necítím nohy.
Ještě aby jo, když jsi dvě hodiny v mrazáku.
Měl bys moji nabídku přijmout, než ti zmrzne mozek.
Neprodám.
Je to můj domov.
A dávejte bacha, abyste nic nezasvinili.
Rozkaz.
Jestli mi to maso kontaminuje, budu ho muset vyhodit.
- Rozumíme si? - Jo.
Co je?
Pardon.
- To asi ta zima. - Čím jsem si to zasloužil?
Po kom ten kluk sakra je? Zavřete ho.
Ne!
Za co? Jenom jsem se chtěl projet.
Za co?
Dokud to nějak nerozsekneme,
ta bugina se odsud nehne.
- Fakt? - Jo.
Ale je ti jasný, že si ji můžu vzít i bez klíčů, že jo?
Vážně?
Jen do toho.
Počkej.
Když najdeš žolíka, je tvoje.
To mi jednou stačilo.
S podvodníkama nehraju.
Bacha, nebo se urazím.
A co to vyřešit jako kdysi?
Jako kdysi?
Držím dietu.
Počkej.
No dobře.
- A jakou dietu? - Disociovanou.
To se k tobě hodí.
Kdy jsi tu naposledy uklízel?
Chybí tu tomu ženská ruka.
Chodíš vůbec s někým?
- Geremie! Jídlo! - Kromě Geremie.
Tak jo, platí.
Jako za starých časů.
Hlavně mlč. A ani se nehni.
Dobře. Ale budu řídit.
U ROSKA PÁRKY A PIVO
Už zase…
Zatracený Kobry.
Máte novou výzdobu?
Co to bude?
Tak se na to podíváme…
Dvacet piv a 20 párků.
A 40 párků.
A vanilkovou zmrzlinu. Díky. Zmrzlina neutralizuje.
Miriam.
Charašo.
Z cirkusu nám udělali kůlničku na dříví a ty se tu cpeš párkama?
Co jsi to za člověka?
Jsi horší než Kobry.
Už tě nechci nikdy vidět.
Na co zíráš?
Ty musíš být zlodějka.
Tak zlodějka, jo?
Protože jsi mi ukradla srdce.
Kristepane.
Jak sladké.
- Střel se do hlavy. - A je to tu.
To bude matka mých dětí.
Dáme si pauzu. Srdci neporučíš.
Ukaž, zašpinil ses. Hopla!
Jestli to vzdáš, vyhraju.
Dej mi vteřinku, jdu si pro svoje srdce.
Co to má být?
Hele, já za nic nemůžu.
Zkus někdy i jiný místa.
- Kde je? - Nemám tucha.
Někdo ji ale ukradl.
MIRIAM – TYGRYNĚ SORAYA – CIRKUS WOLAND
Hodná holka.
En place.
Sorayo.
Sem.
Tak je hodná.
A na bok.
- Je fakt skvělá. - A teď vztyk.
Šikulka.
Já ti nevím. Něco tady smrdí.
Na druhou stranu.
To bude ten velbloud.
Neboj se.
Tihle lidi rádi smlouvají o cokoliv.
Já mám ale plán, vyřeším to cobydup.
Laskači!
Maso pro Sorayu se musí nejdřív nařezat.
- To je ale hezký jméno. - Mám začít?
- Ne. - Jen řež.
Ne, neřež. Ne.
- Co tu chcete? - Moji ukradenou buginu.
- Naši. - Ukradenou?
- Jo. - Nejsme zloději.
Nikdo neříkal, že jste.
- Tak vypadněte. - Dobře.
Problémů teď máme ažaž.
Kdo by mohl něco vědět?
Můžeš zkusit Armandina.
Ale varuju vás, budete potřebovat překladatele.
Dobře.
Je to můj bratránek.
Bratránek jako hora.
Za 50 eur ti budu tlumočit.
- Padesát? - Padesát.
No tak.
Pojď sem, Armandi.
Dobrý den, pane Armandino.
Nemáme vůbec nic proti tomu, že jste zloděj.
Super.
Vypadáte jako vnímavý člověka na výši, takže jistě chápete,
že ji chceme zpátky.
Říká, že jsem fakt kus a chce mě ojet.
Řekni mu, že jestli chce umřít, klidně to zařídím.
No tak!
Řeknu.
Bratránek se za to strašně stydí.
Moc ho to mrzí.
Jo, tu buginu ukradl on, ale nevrátí vám ji.
- Nevrátím! - Nevrátí.
- Nevrátí nám ji. - Ne?
- Ne. - Usmívejte se!
Nebo ho ještě urazíte.
- Tak. - No tak.
Proč se culí?
Prý jsem levná, ale stojím za to.
Snaží se s náma vyběhnout.
Neprokazujete žádnou úctu mně ani tady sestřence!
Takhle o ní nikdo mluvit nebude.
Takhle o mojí rodině nikdo mluvit nebude!
- Říká: „Ta bugina je jenom moje.“ - Moje!
- Nikdy ji nevrátí! - Nikdy!
- Probereme to spolu. - Prosím.
Řekl: „Dej sem tu holku, nebo uvidíš.“
Panenko Maria, Josef, pizza, králík!
Tlusťoch volat domů.
Characharašo!
Tlusťoch?
To myslel tebe.
To nebolí.
Je to naše tradice.
Takhle řešíme problémy.
Dobrý, co? Tak pojďte.
Uzavíráme sázky!
Dvacet pět eur na to, kdo odpadne první!
Sázíme 25 eur na to, kdo odpadne jako první.
Klídek. Jenom tě rozehřívám.
No tak, nandej mu to.
Na něj.
On si myslí, že to bude jako v tom filmu Do útoku!
Rozdrť ho!
Ne.
Nakopu ti prdel.
Armandino? Vstávej, lásko.
Podržte mě.
- Dobrý, co? - Moc ne.
- Takže ty sis vsadil na… - Ne.
- Ne? - Ne.
Ne?
Stop!
Musíme si promluvit.
Jestli to nepustíš,
přísahám na tvoji starou oplzlou matku, že ti rozbiju ciferník.
Moje máma není stará.
Je to tu hezký.
Na život u cirkusu bych si zvykl.
Ty těžko.
Uzavřeme dohodu.
Pomůžu vám s tou buginou a ty pomůžeš mně.
- Je ta slina nutná? - Nezbytná.
Když to říkáš…
Byl to Raniero.
Torsillův syn. Viděla jsem, jak jde z baru.
Jeho otec je mocný muž.
Má všechno a pořád chce víc.
Chtěl i vaši buginu.
A chce i naši půdu.
Proto na nás posílá Kobry.
Můžete odejít. Nejsou náhodou cirkusáci tuláci?
- Ne! - Tak ne.
Tohle je náš domov.
Po celých pět generací.
Vy tolik vyšilujete kvůli autu a já mám jen tak opustit domov?
Zaprvý klídek.
Zadruhý to není jen tak ledajaký auto.
Patřilo tátovi.
Takže nám jde o to samý.
Jo? Myslíš, že se to dá srovnávat?
Díky za info.
Hej!
Máme dohodu.
Jo, máme.
Torsillo je pěknej megaloman.
Ty máš co říkat!
Copak?
- Tohle se mi nelíbí. Jdu pryč. - Ty mě tu chceš nechat?
- Jsi součástí plánu. - Jakýho plánu?
- Mýho. - To jsi řekl přesně.
Neznáš Torsilla a já cirkusákům nevěřím.
- Jen se bojíš. - Jo, třesu se strachy!
Kdybys nezastavil těm floutkům, když jsme byli malí,
ta bugina by byla pořád naše!
Co jsi to řekl?
Že kdybys nezastavil těm floutkům, když jsme byli malí,
ta bugina by byla pořád naše.
- Jo? - Jo.
Já ho neprohrál v kartách, ty švindlíři!
„Švindlíři.“
- Takhle nemluvím. - „Takhle…“
- Přestaň. - „Přestaň.“
Já tě znám.
A zase.
Víš co?
- Nechci se prát. - Fajn.
Pomoc!
Fajn.
Půjdu tam sám!
Jestli ji ale najdu, je moje.
To je teda barabizna. Dobrý ráno.
Vždycky je to tahle. Věř mi.
Pánové,
chci mluvit s Torsillem.
Chtěl jsem přivést i bráchu, ale je to pěknej cholerik.
Přitom jsem mu říkal, že tady jsou jenom samí dobráci.
Takže jestli je mezi váma váš šéf,
ať se přihlásí.
Tu jsem cítil.
I tuhle.
Co chceš po panu Torsillovi?
Chceš mu nabídnout dohodu?
Přihořívá.
Torsillo Tower.
Butiky, lázně, nebeské pláže, kluby a to vše na pozemcích s nulovými náklady.
Se zaručeným stavebním povolením a podmáznutou policií,
která nebude řešit praní špinavých peněz.
Pan Tanaka chce vědět víc o převodu pozemků.
To jsou jen detaily. Pár obyvatel sice ještě nepodepsalo,
ale ujišťuju vás, že místní úřady jsou na mojí straně.
Pane Tanako.
Jestli se vám to nelíbí, můžete odejít.
Tamhle jsou dveře. Co vy na to?
Omluvte prosím Raniera.
Nevypadá na to, ale je to můj jediný syn.
Co to vyvádíš?
Říkal jsi, že mám být zlejší.
No jasně, ale ne na ně!
Ta dnešní mládež…
Je to pitomec.
Tak…
Ještě něco mi řekneš?
Jo.
- Nemá rád motorkáře. - Kdo?
Tohle škodí zdraví.
Co se děje, Scajone?
Nebudil bych ho.
Můžeme?
Nechceme vyrušovat, ale potřebujeme vyřešit jednu maličkost.
Tady váš syn mi ukradl buginu.
Nám ukradl buginu.
Červenou buginu se žlutou střechou.
Abychom byli konkrétní.
Omluvte nás na okamžik.
Vyřešíme to tady.
Pokud nám tu buginu vrátíte,
budeme dělat, jako by se nic nestalo.
- Měli bychom ji vrá… - Hej!
Nebo co?
To jsem nepromyslel.
To nepromyslel.
Normálně bych vás podřízl.
Ale máte štěstí. Teď mám důležitější věci na práci.
Teď běžte, než si to rozmyslím.
To vaše auto vám přivezu zítra v poledne.
Fajn.
Do mojí garáže.
Na něco jsem zapomněl. Je to důležitý.
Cirkusáci nikam nepůjdou.
Mějte se a díky.
Nechám otevřeno.
Dělníci!
Spolehlivé zaměstnance aby pohledal.
Překládejte.
Tak.
To víš, že takhle se staří nedožiješ?
Ty se nedožiješ zítřka.
Co to s tebou je?
Jestli ti jde o ty cirkusáky a o to, jak jsem ukradl tu věž…
Promiň, že jsem ti o tom neřekl.
Šli jsme tam jenom kvůli bugině.
Kdybych s Miriam neuzavřel dohodu, nevěděli bychom o něm.
- Vážně? - Jo.
Vždycky si myslíš, že jsi nejchytřejší,
- a pokaždý s tebou někdo vyjebe. - Tehdy mi bylo 13!
Kdybys dospěl, nepaktoval by ses s cirkusákama!
Podáš jim prst a oni ti sežerou celou…
A je to tady.
Jdeš mi vrátit to srdce?
Na slovíčko.
Měla jsem mě vidět. Vykopl jsem dveře a dal jim co proto.
Pak jsem popadl model tý věže
a řekl jsem, že cirkusáci nikam nepůjdou.
Hustý, co?
Jo.
Ještě ale nemáme vyhráno.
Torsillo musí pochopit, že ta půda patří nám.
Jasně, ale já bych to zase nepřeháněl.
Přece jenom mi jde hlavně o to auto a…
nechci to komplikovat.
- Sbohem. - Jaký „sbohem“?
Však víš, nechci to komplikovat.
Co to děláš?
Čekám.
Vždyť je půlnoc.
Běž spát.
Zítra tě čeká dlouhý den.
- Mě? - Jo.
Proč?
Protože odjíždíš.
Dáš si snídani?
Červená bugina se žlutou střechou.
No fakt.
- No jo. - Je to ona.
- Je. - Je, no.
Co jsem ti říkal?
Mrkej na to.
- Nádherná, co? - To teda.
- Podívej na tu linku. - Je to krasavice.
Já jenom…
Pamatuju si ji…
trošku…
- větší. - To ne.
- Ne? - Ne.
Pane Torsillo.
Díky, je dokonalá.
Děkuju.
Akorát má škrábaneček tady na kapotě.
S tím vám pomůže odstraňovač škrábanců.
Scajone, tentokrát je pořádně zmaluj. Jedeme.
Odstraňovač škrábanců?
Ale máme ji.
- Jejda. - Jedeme, Raniero.
Kristepane.
No tak, pohni si.
Pěkně jsi nás ztrapnil, ty blbečku.
Dělejte! Naskočte!
No tak ho sakra zastavte!
To je ale roztomilý pejsek.
No tak, pojď ke mně.
Sundej ty pracky z Geremie!
Co si to dovoluješ?
Co ti to ten hrubián provedl?
Moje motorka!
A tak se ze Smíška a Laskače omylem stali hrdinové.
„Kober se už bát nemusíte,“ řekl Smíšek.
Zachránili Cirkus Woland i všechny obyvatele Tortugy.
Torsillo byl poražen a musel prchnout.
Kobry byly poraženy
a všichni žili šťastně až do smrti.
Konec.
Jakýpak konec, Scajone?
O tom tady rozhoduju já.
Rozumíme si?
- Mrzí mě to, šéfe. - Tak tebe to mrzí?
Podělal jsem to, tati. Mrzí mě to.
Tak tebe to mrzí?
Nikdy se neomlouvej! To dělají jenom slaboši.
To psi se plazí s ocasem mezi nohama, když poserou koberec!
Posloucháš mě? Na co sakra myslíš?
Na psy. Mohli bychom si jednoho pořídit.
Pořídit…
- Upadl jsi na hlavu? - Cože? Ne.
Tak se ti rozvinula brzká demence?
Jen si myslím, že když jim vrátíme to auto,
nechají nás na pokoji. Chápeš?
Ne!
- Proč ne? - Je to tvoje auto!
Klidně si v něm jezdi, prodej ho nebo znič!
Nejdřív ale těm balíkům ukaž, zač je toho loket!
Jasně. Proč že bych ho ale měl prodávat?
Kolikrát jsem se tě ptal, jestli mi rozumíš?
- Hodněkrát. - Hodněkrát!
Běž si hrát s autíčkem. Tatínek to zítra vyřeší.
Idiote.
Neber si to osobně. On už je takovej.
Se mnou vytírá podlahu celý roky.
Dává tak najevo, že má někoho rád.
Já vím, jak být zlej.
Jasně. Jenom nezapomínej, že tě nikdo nenutí
kráčet ve stopách svýho otce.
Jestli to v sobě nemáš,
nenuť se do toho.
On si s nima poradí sám.
- Sežeň Kobry a pojďte za mnou. - Co máš v plánu?
Budu zlej.
Tak zlej, až vyděsím i sám sebe.
Rani. Raniero!
Hlavně neříkej nějaký blbosti.
Dámy a pánové, vítejte v Cirkusu Woland.
Dnešní představení zahájí naši sloni!
Bravo!
Miriam.
Tak co?
Bavíte se?
Bravo!
- Ještě nic neudělala. - Uvidíš.
Teď
vám předvedu naše nejnebezpečnější číslo,
vrhání nožů.
Ale… potřebuju jednoho dobrovolníka.
Nebojácného muže,
který je připravený riskovat život.
Vyber si mě!
Prosím o potlesk.
Jsi v tom dobrá, že jo?
- Budu házet poprvé. - To má být vtip?
Ne.
Takže si neděláš srandu?
Já nikdy nežertuju.
Jestli mě nezabiješ, vezmeme se.
To nedá.
Bravo!
- Nezabila jsi mě. - Nemám tě ráda.
Ne?
Bugina!
Je to ona.
Chtěli jste svoji buginu?
No jo.
Tady ji máte!
Ne.
Udělej něco!
Bugina!
Co…
- Co budeme dělat? - Pojď!
- Jeď k moři. - Ne, jedu do garáže.
- Ne! - Ještě by zrezivěla.
Řekl jsem ne!
Utíkejte!
Tady. Tumáte!
Běžte!
Sežeňte džbány!
Já ti to říkal, Scajone.
Děsím sám sebe.
Jasně, šéfe.
No, mohlo to být horší.
Geremie.
Geremie!
Promiň, že jsem tě tu nechal.
Ty hoříš?
Třeba ještě stihneme pomoct Miriam.
Pojď.
Já nikam nejdu.
Co prosím?
„Co prosím?“
Kdo pomáhá mně?
Nikdo.
A víš co?
Já taky nikomu nepomůžu.
A už vůbec ne tobě, když všechno pokazíš. Podívej, co jsi provedl!
Co jsi čekal? Že se usměješ, zavtipkuješ a všechno bude dobrý?
Něco ti povím.
Nejsem naštvanej na tebe, ale na sebe.
Za to, že jsem s tebou vždycky souhlasil, i když jsem neměl.
S tím je ale konec!
Dobře. Zariskoval jsem a prohrál.
Promiň mi to. Strašně se ti omlouvám!
Ale já tě nenutil.
Nedržel jsem ti pistoli u hlavy.
Takže si přiznej svůj díl zodpovědnosti.
Tu buginu si klidně nech. Vždycky jsem ji nesnášel.
Taky tě nesnáším!
Sestřenko.
Soraya utekla.
Co budeme dělat?
Najdeme ji.
Je to prosté, přátelé.
Dávejte pozor. Žolík vyhrává.
- Aha. - A esa prohrávají.
- Jasně. - Armandino?
- Žolík? - Vyhrává!
- A esa? - Prohrávají.
Správně.
Můžeme začít?
- Tady! - Tady?
Olé!
Vyhrál jsem!
Teď znovu a pomaleji.
Pomalu! Jako šnek.
- Chápeme? - Chápeme.
Tak si to zopakujeme, pánové.
- Žolík? - Vyhrává!
- Esa? - Prohrávají!
- Tady! - Tady?
Tak kdo vyhrál?
- Ne! - Přesně tak. Já!
- Hej! - Co se děje?
Můžu to vysvětlit.
Ty koňáku!
Já tě zabiju. Zmaluju ti ciferník!
Vysvětlím ti to.
Čau.
Omluvte mě, madam.
Jasně.
Padesát eur ode mě nečekej.
Žádný peníze nechci.
To jsme se špatně pochopili.
K Torsillovi se jede tudy.
Postaral bych se o něj, ale potřebujeme ho v jednom kuse.
Usmálo se na tebe štěstí.
Díky.
Víš co? Přemýšlel jsem o tom a…
něco mi na ní nesedí.
- Že jo? - Jo.
Potřebuje střechu.
- Jo, ta žlutá byla super. - Jo.
- Žlutá se nám líbila. - Žlutá.
Vypadá tak nějak uzeně.
- Flambovaně. - Tak.
Zajedeme mu to říct?
- Měli bychom. - Ale řídíš ty.
Tak na co ještě čekáme?
Charachašo!
- Charachašo! - Jo!
Charachašo!
Seberte prachy a naskočte do auta!
Charachašo.
Děkuju. Díky, že jste přišli.
Pojď.
Drazí přátelé a obchodní partneři, jsem rád, že jste se tu všichni sešli.
Jak jistě víte, včera došlo k velkému požáru.
I z tragédie může ovšem vzejít příležitost.
I když jsme oplakali, že Cirkus Woland pohltily plameny,
zároveň se radujeme, že na místo už míří auta plná cementu,
která tam ještě dnes…
Ne!
Omlouvám se. Chybička se vloudila.
Kde jsem skončil?
Než tě přerušili, mluvil jsi o tom,
že tam něco udělají.
I když jsme zničení Cirkusu Woland oplakali,
zároveň se radujeme, že na místo už míří auta plná…
- To už jsi říkal. - Cementu! Cementu, sakra!
Běž to zkontrolovat.
Ne!
Zase vy?
Jo, přišli jsme reklamovat tu buginu.
Chybí jí střecha. Vypadá divně.
- Jo. - Vidíte? Žádná žlutá.
- Ani trochu. - Chceme novou.
Nebo co?
- Nebo… - Nebo…
…se rozzlobíme a budeme zlí.
Vážně? Tak to bych rád viděl.
Auvajs!
Stop! Bříško, králík, žralok, hrášek?
Útok!
Pitomci. No tak, jdeme!
Sundej si tu kutnu!
Tady nejsi na karnevalu!
Já jim ukážu.
Torsillo!
Je konec.
Myslíš?
Ale ne!
To ne!
Opravdu to funguje, tati.
ZNOVUOTEVŘENÍ
A tak jsme se dostali ke skutečnému konci našeho příběhu.
Na místě vyrostl zbrusu nový cirkus,
cirkusáci získali zpátky svůj domov
a obyvatelé Tortugy se vrátili ke svému každodennímu životu.
Hrdinové dostali i svoji buginu se žlutou střechou.
Zbývala jim ale ještě dořešit jedna záležitost.
- Jak to do sebe chceš nacpat? - Mám to genech.
Klíče na stůl.
A peníze předem, pánové.
Dobře. Zaplať.
Tak…
Dobře.
Připraven?
Připravit! Budeme začínat!
Kdo je pro Paula Newmana, zvedněte ruku!
Tři, dva, jedna!
Stop!
Ne.
Vypálili jste nám s tím autem cirkus.
Máme dohodu.
Hraju taky.
Ne. Tohle je jenom mezi náma.
Pokud vyhraje, což se nestane,
vyřiď si to s ním.
Dobře.
Bonadei, zlato.
Bonadei…
Hodně štěstí, charašo.
Boj začíná!
Tři, dva, jedna!
Ne!
To je ale ženská!
Ano. Jako všechny skvělé příběhy, ani tenhle nemá konec.
Ta bugina se nejspíš nikdy u nikoho dlouho neohřeje.
Podívej, co jsi provedl.
Všechno zničili a rozmlátili.
Podívej, kam jsi to dopracoval.
Byla to velká kočka.
Praštil jsem ji do hlavy a dal jí co proto.
Takhle to nemůže skončit.
Co si jinak počneme?
Rozzlobíme se a budeme zlí.
Jasně!
Jste si jistí?
Já jsem tak nervózní.
Akce!
No tak.
- Nechce se to roztrhnout. - Akce!
Ještě kousek!
Počkej, spálil jsem se.
Já tě znám.
A zase!
Víš co?
- Nechci se prát. - Fajn.
- Já? Zkusím De Sica. - Zkus De Sica.
- Točíme. - Zase vy?
Jo, přišli jsme reklamovat tu buginu.
- Je celá poškrabaná. - Jo a chybí jí střecha.
Chceme novou.
Vteřinku.
Nebo co?
- Nebo… - Nebo…
budeme zlí.
- Střih. - Začal jsi dřív.
To bolelo.
- To teda. - Střih!
- Teď! - Bravo!
Proč mluvíš? Teď mám říct „bravo“.
Bravo!
- Kdyby… - A teď naše nejnebezpečnější číslo.
- Vrhání nožů? - Hej!
Zmátlo mě, jak přišel…
Nebo co?
- Nebo… - Nebo…
Jste si jistí?
Já jsem tak nervózní.
Podívejte na něj.
Zkusíme to znovu!
Tak jo, teď to klapne.
Tři, dva, jedna!
Jak to myslíš?
Ještě jednou od začátku.
Akce!
- Nebo… - Nebo…
…se rozzlobíme a budeme zlí.
Byli jsme naprosto sladění.
Překlad titulků: Eliška K. Vítová