Denne såkaldte revolution
er ikke en kamp for menneskerettigheder.
Det er en vederstyggelighed og en fornærmelse mod den naturlige orden,
mod almindelig anstændighed
og frem for alt
mod Gud og hans kirke.
Min egen hellige orden, Ridderne af St. John,
grundlagt for at beskytte pilgrimme, der kæmpede for Det Hellige Land,
er blevet befalet til at underkaste sig den blasfemiske, gudløse stat.
Vi vil hellere dø.
Men uanset de grusomheder, de vil begå for deres gudløse fremtid,
vil denne vederstyggelighed snart være forbi.
En frelser er kommet.
En ny Jeanne d'Arc,
en mægtig krigerdronning, der fører os til frelse.
Hun vil samle en hellig og retskaffen hær
for at knuse blasfemikerne.
I Guds navn.
Hvad har du at gøre i Pariserkommunen?
Det er Paris, ikke?
Sikke et hul.
Jeg repræsenterer den oprørske Pariserkommunen.
Hvad vil du her?
Jeg repræsenterer Messias.
De religiøse ordener skal registreres.
Ikke den Messias.
Den ægte.
Skal jeg begrave det?
Kom. Hjælp mig med morgenmaden.
Jeg har hørt om revolutionen i Saint-Domingue,
men Paris-aviser kommer kun nogle gange,
og så er de seks måneder gamle.
Slaverne gjorde oprør, brændte sukkerplantagerne
og dræbte alle de svinske slaveejere.
Ikke alle. Én undslap.
Mange kolonister var vampyrer.
Øen var fyldt med ondskab.
Og vores revolution er ikke slut endnu.
Vi kæmper stadig.
Vi holder et møde.
Det bliver inspirerende.
Folk fra en anden revolution.
-Var I slaver dengang? -Det var Annette.
Jeg var operasanger.
Åh gud.
Det her brød.
Vi har levet af skibsrationer i ugevis.
Hvis jeg aldrig igen skal æde tørret kød…
Ja, og hvem fanden ved, hvad det er for kød?
Har du sejlet før?
Jeg sejlede hertil fra Boston som dreng.
De værste uger i mit liv.
Jeg troede ikke, det var menneskeligt muligt at kaste op så ofte.
Heller ikke mig.
Annette fandt det sjovt.
Alt er en opera. Selv at brække sig fra et skib.
Hvad ved du om vampyrernes Messias?
I Saint-Domingue er der en mambo, en præstinde, min lærer.
Hun er troldkvinde og seer.
Hun bad mig om at finde jer.
Kender hun til Messias?
Hun sagde: "Noget forandrer sig her i den gamle verden."
I århundreder har vampyrer samlet sig i Europas gamle huse.
Som vinranker.
Nære allierede af hertugerne og baronerne, fyrstedømmerne, selv de kongelige hoffer.
Utroligt.
Men mange vampyrer hadede deres afhængighed af konger og prinser.
Denne Messias lover at gøre dem til ubestridte mestre i verden.
Det bliver vel nok sjovt.
Konger og prinser bliver siddende,
men med vampyrer, der trækker i trådene.
Så først må de knuse revolutionen.
Sikke en overraskelse. Den onde Messias støtter det gamle regime.
Præstinden sagde, du kunne magi.
Det kunne jeg som barn.
Hvad skete der?
Det ved jeg ikke.
Glem det. Vi klarer os.
Messias var et uhyre, før hun blev vampyr.
Hun?
Selv som menneske torturerede og myrdede hun piger og drenge.
Hvem er hun?
Vampyrernes Messias. Kender du hendes navn?
Erzsebet Bathory.
Grevinde Erzsebet Bathory.
Mor, hvad er der galt?
Åh nej.
Mor?
Ja.
Hun går an.
Messias bliver glad.
Jeg har aldrig sagt, hvorfor jeg flygtede.
Du sagde, du ikke havde et valg.
Ja.
Men jeg har ikke sagt, hvem jeg måtte forlade.
Jeg troede… Jeg håbede,
at det var gemt væk i fortiden og langt væk i Østen,
og at du var i sikkerhed.
Men det er du ikke.
Jeg blev født 6.000 km mod øst i Rusland
ved bredden af en stor flod.
Folk var fattige og blev behandlet grimt.
Så min familie, en klan af talere,
slog sig ned der for at lindre deres lidelser.
Og for en stund var vi frie.
Men vores frihed kunne ikke tolereres.
Så soldaterne kom.
Og ikke kun soldater. Der var også vampyrer.
Erzsebet Bathory var den værste.
Og hendes væbner, Drolta Tzuentes.
Så I flygtede.
Ikke endnu.
De fangede min søster.
Havde du en søster?
Jeg ville redde hende.
Erzsebet Bathory dræber ikke bare sine ofre.
Hun torturerer dem og holder dem i live.
Hun nyder at påføre dem den værste smerte.
Jeg flygtede.
Jeg forlod hende og alle, jeg kendte og elskede.
Længere vestpå til steder, jeg ikke vidste, der eksisterede.
Indtil jeg fandt tilflugt her.
Jeg skulle have sagt det.
Der er også ting, jeg ikke taler om.
Hun bringer rædsler værre end mareridt.
Uudholdelig lidelse og smerte.
Hun vil ikke bare knuse revolutionen,
hun vil dræne den langsomt for blod,
før hun knuser dens knogler til støv.
Men vi besejrer hende.
Bare rolig.
Vi slår hende sgu ihjel.
Føler du dig tæt på de skabninger?
De kommer, når jeg kalder.
De gør det, jeg siger.
Eller beder om. Jeg giver ingen ordrer.
Men ja, det kan føles, som om de er en del af mig.
Så en del af dig er død.
En del af dig døde med din søster.
Jeg synger for dem.
Når jeg er død
Når jeg er begravet
Lad så ikke mine fejl
Give dig smerte
Ingen smerte
I dit bryst
Husk mig
Men
Glem min skæbne
Husk mig
Men
Glem
Min skæbne
Tror du, vampyrer samles på markisens slot?
Ja.
Det giver mening for vampyrer at tage dertil.
Vi kan undersøge det og brænde det ned om nødvendigt.
Det er sent.
I bør vente.
Til et nyt angreb?
Vi ville hvile os, men nu spilder vi tiden.
Vi er diskrete. Vi vil bare se, hvor mange der er.
Så tager jeg med.
Du skal hvile dig, og vi må ikke blive set.
Fire er for mange.
Jeg lover…
Vi passer på. Vi klarer os.
For tusindvis af år siden, før kirker eller noget andet,
kommunikerede menneskerne bag stencirkler med det, de kaldte Den Anden Verden.
Det lyder som åndeverdenen, hvor Annettes forfædre bor.
Generation efter generation af forfædre,
tilbage til Ogun, en orisha, en gud.
Guden for jern og krig.
Stammer hun fra en gud?
På min fars side.
På hendes mors er det Orunmila,
en orisha for visdom og spådom.
Tilsyneladende.
Det giver hende magt over metal og sten.
Vi nedstammer alle fra guder.
Vi skal bare lære at udnytte deres kraft.
Jeg er tilfreds med min pisk og mine knive, tak.
Generation efter generation af mine forfædre har dræbt vampyrer med den pisk.
Mange af dem kunne magi. Også min mor.
Men det var aldrig nødvendigt.
Hvor er din mor?
Hun er død.
Nogle vampyrer kan også magi.
Papa Legba, ouvè baryè a!
Som er Versailles udtømt med kun udskud tilbage.
Det er ham.
Det er markisen.
De stakler.
Han giver dem ligene.
-Hvorfor? -For at lave flere.
Markisen har en slags aftale med skabelsesmesteren.
Følger vi nattevæsnerne, finder vi deres skaber.
Det er Jacques.
Jeg så ham lige i går.
Åh gud.
Det er vampyren, der dræbte hendes mor.
Comte de Vaublanc.
Han har vist fundet Gud.
Papa Legba, åbn porten.
Annette, ikke nu.
Annette.
Vi må væk herfra!
Løb.
Maria! Vi må af sted!
Nu!
Annette! Vi skal bruge en bro!
Annette!
Richter!
Jamen dog…
Ære være Gud.
Tekster af: Christian Vinther