NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Kerrataanpa.
Tähän mennessä käsikirja on opastanut kaappaamaan vallan,
murskaamaan kilpailijat,
alistamaan kansan julmuudella -
ja korvaamaan objektiivisen totuuden omallasi.
Nyt on aika toteuttaa todellinen tyrannia -
luomalla maastasi utopia,
josta olet aina haaveillut.
Vaarallisimmat ja kiinnostavimmat tyrannit -
ajattelevat parantavansa maailmaa.
Tarvitseeko maasi uuden lipun? Onnistuu.
Uudistetaanko koulutusjärjestelmä niin,
että hallitsija on sen tärkein oppiaine? Miksipä ei?
Käsikirja tarjoaa kaikki välineet optimaalisen yhteiskunnan luomiseen.
Kukaan ei ollut siihen sitoutuneempi kuin Muammar Gaddafi.
Libyan valtion muuttaminen oli hänen elämäntyönsä.
Eikä kukaan tai mikään voinut sitä estää.
Tämä Lähi-idän hullu koira tavoittelee maailman vallankumousta.
Seuraamalla hänen esimerkkiään sinäkin voit luoda maanpäällisen taivaan -
ja olla sen johtotähti.
LUO UUSI YHTEISKUNTA
Muammar Gaddafin omalaatuinen visio muutti hänen maanmiestensä elämiä -
hyvillä, huonoilla ja oudoilla tavoilla.
Gaddafi on hiukan traaginen hahmo.
Hän oikeasti halusi muuttaa ympäröivää yhteiskuntaa,
mutta alkoi uskoa omiin tarinoihinsa.
Hän oli korruptoitunut ja ahne,
Hänellä oli erikoisia pukeutumistyylejä ja tapoja.
Ulkomailla vieraillessaan hän nukkui teltassa.
Mutta oikuistaan huolimatta -
tämä kapinallinen muoti-ikoni pysyi vallankahvassa 42 vuotta.
2 KERTAA KAUEMMIN KUIN SADDAM HUSSEIN
4 KERTAA KAUEMMIN KUIN ADOLF HITLER
5 KERTA KAUEMMIN KUIN IDI AMIN
Katsotaan kohta, miten Gaddafi loi Libyan omaksi kuvakseen,
mutta pari juttua ennen sitä.
Tässä on ratkaisu.
FAKTA 1: GADDAFI VARTTUI KÖYHISSÄ OLOISSA
Muammar Gaddafin vanhemmat olivat lukutaidottomia beduiineja.
Ympäristö oli todella haastava.
Libya oli maailman köyhimpiä valtioita.
Omaa asemaansa saattoi muuttaa vain menemällä armeijaan,
ja juuri niin Gaddafi teki.
FAKTA 2: 26-VUOTIAS GADDAFI NOUSI VALTAAN VALLANKAAPPAUKSESSA
Gaddafi piti länsimaiden tukemaa monarkkia,
kuningas Idrisiä, korruptoituneena.
Vallankaappaus oli lähes veretön,
koska Libyassa ei ollut instituutiota,
joka olisi ollut tarpeeksi organisoitunut suojellakseen kuningasta.
FAKTA 3: GADDAFIN AIKEET OLIVAT HYVÄT (ALUKSI)
Gaddafi toivoi vilpittömästi uudistuksia.
Hän halusi luoda nykyaikaisen yhteiskunnan.
Häntä pidettiin vapauttajana koko arabimaailmassa ja Afrikassa.
Mutta ei hän loppujen lopuksi halunnut vapauttaa ketään.
Hän halusi orjuuttaa heidät.
Gaddafin opetus -
piilee uuden yhteiskunnan rakentamisen lupauksessa ja vaaroissa.
Jos haluat omasi menestyvän, tarvitaan perussääntöjä.
Sinun hommasi on määritellä ne.
TAKTIIKKA: MÄÄRITÄ LAIT
Uuden yhteiskuntasi luojana olet enemmän kuin valtionpäämies.
Olet kansakunnan vanhempi. Osoittaaksesi rakkautesi -
kaitse laumaasi väkevällä kädellä.
Autoritaariset johtajat hallitsevat -
rajoittamalla kansalaisten oikeuksia.
Johtajien mielestä se on ihmisten parhaaksi.
Kyllä tyranni tietää.
Päästessään valtaan vuonna 1979 -
Ajatollah Khomeini kumosi Iranin avioerolain -
ja laski tyttöjen naimisiinmenoikää seitsemään ikävuoteen.
Hitlerin vallan alla natsit tiukensivat tupakointimääräyksiä,
sillä Führer ei pitänyt tupakasta.
Turkmenistanin diktaattori Saparmurat Nijazov puolestaan -
kielsi huulisynkkauksen konserteissa vuonna 2006 -
ja kielsi koirat pääkaupungissa -
niiden hajun takia.
4 V. GADDAFIN VALLANKAAPPAUKSEN JÄLKEEN
Kuten muutkin diktaattorit, Gaddafi rajoitti kansalaisvapauksia -
ja poisti sananvapauden ja kokoontumisvapauden.
Hän keksi sääntöjä matkan varrella.
Islamin lakeja seuraten -
Gaddafi kielsi alkoholin ja sulki yökerhot.
Palvelijoiden palkkaaminen,
yksityisenä lääkärinä tai asianajajana toimiminen -
ja jopa taksin pysäyttäminen kiellettiin.
Aviorikoksesta rangaistuksena oli ruoskinta tai raajan menetys.
Gaddafi kielsi ammattiliitot, työntekijöiden lakot -
ja selvitti uuden yhteiskuntansa todellisen vihollisen: ulkomaiset kanat.
Gaddafin mukaan libyalaisten piti kasvattaa itse ruokansa.
Maa ei ole vapaa, jos syödään ulkomaista ruokaa.
Hän sanoi: "Aloittakaamme kanoista. Libyalaiset kasvattakoon kanansa."
Mutta ihmisten vapauttaminen kaupan kanoista ei kanna pitkälle.
Vuoteen 1976 mennessä hän tajusi, ettei kansa ole samoilla linjoilla siitä,
miten maata hallitaan.
Hänestä tuli hyvin itsevaltainen. Vaaleja ei järjestetty.
Tärkeille paikoille valittiin lojalisteja.
Maasta tuli klassinen diktatuuri.
Ja vaikka moni libyalainen kelpuutti -
Gaddafin johtajakseen, vastarintaakin syntyi.
HUHTIKUU 1976
Gaddafin sortotoimien lisääntyessä -
opiskelijat osoittivat mieltään kaduilla -
ja vaativat vapautensa palauttamista.
Se oli kriisin hetki hallitukselle.
Gaddafilla oli valinnanpaikka: noudattaa ihmisten tahtoa tai omaansa.
Hän teki itsestään selvän päätöksen 7. huhtikuuta 1976.
Gaddafi lähetti armeijansa pysäyttämään mielenosoitukset Tripolissa ja Bengasissa.
Monet pidätetyistä vapautettiin myöhemmin. Osalla kävi huonompi tuuri.
Hallitusta vastustavista tehtiin varoittavia esimerkkejä,
ja heitä syytettiin pettureiksi.
Mielenosoitusten ensimmäisenä vuosipäivänä -
kaksi mielenosoittajaa, Omar Dabob ja Muhammed Ben Sa-oud, hirtettiin.
Paikalla oli erityisvieras.
Gaddafi julisti päivän kansalliseksi juhlapyhäksi.
Mikä olisikaan parempi tapa viettää sitä kuin vastustajien joukkopidätys?
Uuden perinteen tarkoitus oli tehdä selväksi,
että tästä lähtien johtaja määrää lait ja lakeja on noudatettava.
Sääntöjen laatiminen oli alku,
mutta uuden yhteiskunnan potentiaalin valjastamiseen -
tarvitaan vielä rohkeampia toimia, joten ole kunnianhimoinen.
TAKTIIKKA: RAKENNA PERINTÖÄ
Tyranneilla on suuria hankkeita.
Se on yksi tapa saavuttaa kuolemattomuus,
päivittäisenä muistutuksena suuruudestaan.
Valitse hankkeesi tarkkaan,
niin ne voivat parantaa kansakuntaasi ja omaa imagoasi samaan aikaan.
Natsit esiintyivät Autobahn-järjestelmän kantavana voimana.
Saksalaisille luvattiin liikkuvuutta koko maahan.
Josif Stalin näytti innovatiiviselle Moskovan metrolle vihreää valoa.
Sitä pidettiin sosialismin voittona, kun se avautui vuonna 1931.
Romanian diktaattori Nicolae Ceauşescu taas -
raivasi viidenneksen Bukarestista rakentaakseen parlamenttitalon.
Sen rakentamiseen kului 13 vuotta.
Rakentaminen maksoi kolme miljardia dollaria ja 3 000 työntekijän hengen.
Hänet syöstiin vallasta ja tapettiin ennen rakennuksen valmistumista.
Gaddafilla oli omat suuret suunnitelmansa ja eräs keskeinen etu toteuttamiseen.
Gaddafilla oli runsaasti öljyä.
Rahaa suihkusi maasta suoraan hänen tililleen.
Vuoden 1973 jälkeen öljyn hinta nelinkertaistui.
Hän tienasi valtavasti -
ja saattoi käyttää rahat, mihin tahtoi.
28. ELOKUUTA 1984 SAHARAN AAVIKKO, LIBYA
Allahin nimessä laskemme suuren tekojoen perustuskiven.
Libyassa oli pulaa juomavedestä -
ja koska Gaddafi tiesi Etelä-Libyan pohjavesivarastoista,
hän päätti käyttää niitä hyväkseen.
Ihmisen tekemä joki, jonka avulla autiomaastakin saisi peltoa.
Onko parempaa symbolia uudelle yhteiskunnalle kuin kukkiva aavikko?
Gaddafin halusi porata Nuubian pohjavesikerrostumaan -
ja kuljettaa vettä Pohjois-Libyaan putkien ja patojen avulla.
Se oli suuri hanke.
Valtavia putkia,
jotka olivat satoja kilometriä pitkiä.
Se ei ollut halpaa,
mutta Gaddafi piti projektia kruununaan,
joka turvaisi Libyalle vettä vuosikymmeniksi.
Hän kutsui sitä maailman kahdeksanneksi ihmeeksi.
Ikävä kyllä rakennusprojektissa tuli eteen ongelmia.
Ongelmia syntyi. Korruptio kukoisti,
ja putkia räjähteli.
Joen rakentamiseen kului lähes 30 vuotta.
Jotkut asiantuntijat uskovat, että varannot loppuvat -
ennen vuosisadan loppua.
Mutta se on jonkun toisen ongelma.
Tekojokiprojekti oli yksi harvoista,
jota libyalaiset arvostivat.
Se oli saavutus, jonka Gaddafi saattoi esitellä omanaan.
Mutta ihmisillä on lyhyt muisti.
Kannattaa varmistaa, etteivät he unohda, kuka on -
kaikkien ihmeiden takana.
Kysyt ehkä, miten.
Uskon, että lapset ovat tulevaisuutemme. Opeta heitä.
TAKTIIKKA: KOULUTA NUORISOA
Joka diktaattori tarvitsee kansan, joka osaa lukea ja kirjoittaa,
jotta he voivat tehdä vähäpätöisiä töitä, jotka tuottavat rahaa diktaattorille.
Diktaattorit eivät halua -
hyvin koulutettua väestöä, josta voi tulla heille kilpailijoita.
Jotta uusi yhteiskunta menestyisi, on aloitettava aikaisin.
Libyassa lukutaito ja propaganda kulkivat käsi kädessä.
Gaddafin lukulistassa nuorille oli vain yksi kirja,
ja sen hän oli tietysti kirjoittanut itse.
VIHREÄ KIRJA
Vihreä kirja oli Gaddafin Libyan raamattu.
Gaddafi siteerasi sitä jatkuvasti.
Mainostauluissa oli siitä lainauksia.
Kirjassa oli mielivaltaisia ajatuksia.
Mutta koska ne olivat Gaddafin käsialaa, niitä ei kyseenalaistettu.
Huonot arvostelut eivät saa olla esteenä maan tulevaisuudelle.
Lapsilla oli kokeita Gaddafin Vihreästä kirjasta.
Siitä, mitä hän sanoi ja mitä se merkitsi.
Siinäpä fiksu opetussuunnitelma.
Gaddafin koulutusjärjestelmän nerous ei piillyt opetuksessa lapsille,
vaan siinä, mitä ei opetettu.
Historiasta ennen Gaddafin valtakautta ei opetettu mitään.
Mitä järkeä on opiskella vanhoista huonoista ajoista?
Ei maantietoa, etteivät ihmiset ajattelisi maailmaa tai ulospääsyä.
Ei vieraita kieliä. Niitä ei tarvita.
Koska Gaddafi näki mittayksiköt länsimaisena sortona,
hän kielsi metrijärjestelmän.
Eipä siinä mitään.
Joskus huolellisesta suunnittelusta huolimatta -
pikkuiset eivät opi sitä, mitä haluat.
Siksi Gaddafi piti joskus itse oppitunteja -
varmistaakseen viestin perillemenon.
Kesällä 1984 -
tuhansille bengasilaisille koululaisille kerrottiin, että he pääsevät retkelle.
Oppilaat matkustivat bussilla koripallostadionille.
Koripalloa ei kuitenkaan ollut ohjelmassa.
Vetonaulana oli Al-Sadek Hamed Al-Shuwehdy.
Syytetty on tunnustanut terroriteot.
30-vuotias insinööri, joka oli palannut opiskelemasta USA:sta.
Yleisölle kerrottiin, että kyseessä oli oikeudenkäynti,
mutta mies oli jo tuomittu.
Kun yleisö tajusi, mitä oli tapahtumassa, osa aneli armoa.
Osa juhli.
Mutta jokin meni pieleen.
Tuomittu ei kuollutkaan.
Yleisöstä astui esiin nainen.
Hänen nimensä oli Huda Ben Amer.
Ja Huda päätti työn napakalla nykäisyllä.
Hänet tunnettiin siitä lähtien Huda Teloittajana.
Auttamalla valtiota murhaamaan viattoman uhrin -
hän aloitti poliittisen uransa,
ja hänestä tuli urheilu- ja turismiministeri.
Miten sopiva palkinto nuorten roolimallina toimineelle naiselle.
Varsinkin pikkutyttöjen.
Mutta Hudan esimerkki osoittaa myös,
miten voimakas ja jopa vaarallinen yksi nainen voi olla.
Siksi uuden yhteiskuntasi rakentamisessa kannattaa ottaa naiset huomioon.
TAKTIIKKA: NÄYTÄ NAISILLE KAAPIN PAIKKA
Kaikki nykyhistorian merkittävimmät diktaattorit ovat olleet miehiä.
He pitävät naisia tarpeellisina -
mutta myös vaarallisina.
Autoritaariseen ajattelutapaan sopii hierarkian palauttaminen.
Siinä miehet ovat sosiaalisen järjestyksen huipulla.
Mutta Gaddafi halusi esiintyä modernina tyrannina,
joka rakentaa kansalleen täydellistä yhteiskuntaa.
Gaddafin mukaan naisten tuli olla tasa-arvoisia miesten kanssa.
Siispä koko hallintokautensa ajan -
hän yritti ainakin symbolisesti tukea naisia.
Mikä olisikaan parempi symboli naisten tukemiselle kuin tämä?
AMATSONIKAARTI
Hänellä oli erikoinen naishenkivartijoiden joukko.
VALLANKUMOUKSEN NUNNAT
Melkein kuin James Bond -elokuvasta.
Kun Gaddafi tuli, Libya vapautui.
Ennen sitä naiset eivät olleet vapaita.
He seurasivat häntä ulkomaille.
Gaddafi oli taitava manipuloimaan mediaa.
Hän tiesi, mikä vetosi kuvaajiin ja millä pääsi televisioon.
Mutta suljettujen ovien takana kaikki ei ollut yhtä julkaisukelpoista.
Moni ei tiennyt siitä mitään. Henkivartijat olivat myös haaremi.
Uusia naispuolisia henkivartijoita värvättiin Gaddafin ulkomaanmatkoilla.
Hän suosi kauniita, nuoria naisia. Jotkut heistä olivat vain 14-vuotiaita.
Nykyiset vartijat etsivät jatkuvasti tuoreita kasvoja.
Uudet ehdokkaat kutsuttiin tapaamaan johtaja yksityisesti.
Jos nainen sai taputuksen päälaelle, hänet oli valittu, ja pian hän katosi.
Halusipa hän tai ei,
hänestä tuli Gaddafin "vallankumouksen neitsyt",
velvollinen palvelemaan johtajaansa.
Gaddafi käytti naisia hyväkseen ja raiskasi heitä.
Joskus tytöt saivat palata perheidensä luokse,
mutta perinteisessä muslimiyhteisössä heitä usein kartettiin.
Gaddafi pahoinpiteli tuhansia naisia tällä tavalla vuosien ajan.
Se oli osa Muammarin visiota täydellisestä maailmasta.
Suurin kunnia oli palvella Libyaa -
ja siksi häntä.
Gaddafi oli kansakunta.
Diktaattorit suhtautuvat maihinsa omistajan elkein.
He omistavat sen varallisuuden. He omistavat kansan.
He voivat tehdä ihmisille, mitä haluavat.
Muammar Gaddafista vaikutti varmasti,
että hänellä oli kaikki uuden yhteiskunnan eväät.
Rahaa, lojaaleja alamaisia,
suuruuden konkreettisia symboleja, jännittäviä työmahdollisuuksia.
Mutta nyt ei ole aikaa levätä laakereillaan.
Muu maailma ei vielä tunne tietä kansalliseen kunniaan.
Miksi vaieta siitä?
TAKTIIKKA: VIE VALLANKUMOUS ULKOMAILLE
Absoluuttiseksi hallitsijaksi pääseminen on vaikuttavaa.
Globaalin liikkeen luominen puolestaan legendaarista.
Siksi kunnianhimoisimmat tyrannit ottavat mielellään haasteen vastaan.
Vuonna 1940 Adolf Hitler perusti miehitettyyn Ranskaan nukkehallituksen,
joka vei juutalaisilta kansalaisuuden -
ja lähetti heistä yli 70 000 keskitysleireille.
Toisen maailmansodan jälkeen Josif Stalin asettui -
Itä-Euroopan ja Baltian maiden kommunistihallitusten tueksi -
luoden ympärilleen ystävällismielisten valtioiden vyöhykkeen.
Kiinan Mao Zedong tarjosi aseita, rahaa ja tarvikkeita Pohjois-Vietnamille -
Kaakkois-Aasian valloitusta suunnitellessaan.
Mutta joillekin tyranneille yhteydenpito muihin maihin on vaikeaa.
Gaddafi yritti kovasti -
päästä huomion keskipisteeksi arabimaailmassa.
Johtajat väheksyivät häntä.
Mutta ajattelipa muu maailma mitä vain,
on aina ihmisryhmiä,
jotka lämpenevät paksulle lompakolle.
Gaddafi sponsoroi separatistiliikkeitä.
Aina kun vallankumousliike jossain päin maailmaa tarvitsi käteistä,
Gaddafi ojensi auttavan kätensä.
Väärien ystävien kanssa liittoutumisen vaara on tosin se,
että muut tuomitsevat seuran perusteella.
Berliinissä La Belle -diskossa räjähti pommi kello 2.00 aamuyöllä.
Poliisin mukaan sisällä oli noin 500 ihmistä,
moni heistä vapaalla olevia amerikkalaissotilaita. Pommi räjähti…
Nämä murhaajat eivät olisi voineet toimia -
ilman Libyan eversti Gaddafin kaltaisten hallitusten tukea.
Gaddafi oli terroristi.
Hän halusi maailman kunnioittavan häntä, mutta terrorisoi itse muita.
Emme kumarra Amerikan edessä.
Tässäpä neuvo:
kotijoukkojen terrorisointi on helpompaa kuin kaikkien länsimaiden.
Kukaan ei saa tappaa amerikkalaisia ja kehuskella teollaan. Ei kukaan.
HUHTIKUU 1986 USA TEKEE ILMAISKUN LIBYAAN
Kun amerikkalaiset kostivat ja pommittivat Libyaa,
se oli Gaddafille järkytys,
koska hän uskoi olevansa erehtymätön.
Kun aamunkoitto paljasti pommituksen aiheuttaman tuhon,
Washingtonin mukaan kohteina olivat armeijan tukikohdat tai terroristileirit.
Harhakäsitys oli mennyttä.
Oliko se lopun alkua? Eipä hötkyillä.
Jos käytössä on yksi maailman runsaimpia öljyvarantoja,
varaa satunnaisiin virhearvioihin on.
Mutta kuten näette,
käsikirjan avulla vallassa pysyy vain, jos sen ohjeita noudattaa.
Muammar saa tietää sen vaikeimman kautta.
TAKTIIKKA: ÄLÄ LUOVU ASEISTA
Gaddafilla oli pullat hyvin uunissa.
Hänellä oli varallisuutta, valtaa, erehtymätön tyylitaju -
ja visio ihanteellisesta yhteiskunnasta.
Mutta uuden vuosituhannen koittaessa -
USA aloitti sodan Saddam Husseinin kanssa -
ja Lähi-idän diktaattorin pesti alkoi tuntua riskialttiilta hommalta.
Sota terrorismia vastaan on vasta alussa.
Tilanteen kärjistyessä käsikirja neuvoo pitäytymään suunnitelmassa.
Gaddafi valitsi kuitenkin toisin.
Hän muutti politiikkaansa -
liehakoidakseen länsimaita.
Sananvapaus, kokoontumisvapaus, lehdistönvapaus.
Hän lopetti kiduttamisen.
Kivasti tehty,
mutta kidutus on oiva tapa estää ihmisiä vastustamasta.
Mitä siitä seurasi?
Näin ihmiset järjestäytyvät ja kaatavat hallituksensa.
Se oli väistämätöntä.
Tällaiset uudistukset nähdään viime kädessä heikkouksina.
Eversti, hylkääkö armeijanne teidät?
Unohdin kielenne.
Kansa nousi häntä vastaan, länsimaat eivät auttaneet häntä,
ja niin hän kuoli.
Kun kapinalliset ahdistivat hänet nurkkaan,
hän sanoi: "En ole tehnyt mitään. Miksi kohtelette minua näin?"
Useimmissa tilanteissa ihan reilu kysymys.
Hän tappoi veljeni ja serkkuni. Hän tappoi ystäväni.
Hän poltti perheeni talon.
Ehkä Gaddafin turmioksi koitui se,
että hän hylkäsi käsikirjan, alkoi pehmoilla -
ja maksoi siitä hengellään.
Hänet tietenkin löydettiin ja tapettiin lopulta.
Mutta älä lannistu.
Käsikirja tarjoaa toisen tavan saavuttaa tyrannin unelma:
loppumaton hallinto.
Viimeinen luku vie meidät Pohjois-Korean erakkovaltioon,
missä Kimien dynastia on keksinyt, miten voi hallita ikuisesti.
Oletko valmis jumalaksi?
Tekstitys: Sirpa Kaajakari