EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Du har nå sett hvordan tyrannens håndbok
kan løfte deg fra ingenting, til å ta fullstendig kontroll over nasjonen din.
Men det å komme til makten var enkelt nok.
Som hersker vil du være omringet av fiender og motstandere
som ønsker å gjøre en rask og voldelig slutt på regimet ditt.
Det er noe en av historiens mest berømte ledere fikk lære seg.
Han ble drept av tidligere allierte to år etter at han utpekte seg til diktator.
Er det eksempelet for gammelt?
Hva med Kongos Laurent Kabila.
Han ble drept av en av sine egne barnesoldater, som ikke fulgte ordrer.
Så var det Liberias Samuel Doe.
Han ble filmet mens han ble torturert og drept av en rivaliserende hærfører.
Men du kan unngå deres skjebne om du setter potensielle rivaler på plass.
Ingen gjorde det bedre enn slakteren fra Bagdad,
Saddam Hussein, som styrte Irak i 24 år,
men aldri glemte mantraet alle tyranner må følge:
"Drep eller bli drept."
UTSLETT RIVALENE DINE
Jeg tar fram våpenet og kjemper til siste slutt.
Saddam Hussein var brutal.
Han holdt makten ved å sørge for
at enhver han mistenkte for å være en rival, ble drept.
Men før vi får vite hvordan han brukte håndboken til å ligge foran rivalene,
skal vi se på hvordan han kom til makten.
FAKTUM NR. 1 UNGE SADDAM VAR EN BØLLE
Alt fra en ung alder trodde Saddam Hussein på makt.
Som ung gikk han rundt med en metallstang.
Han brukte den til å true og skremme andre,
og til å torturere små dyr.
SADDAM BLE MEDLEM I BAATH-PARTIET SOM 20-ÅRING
OG BLE EN VIKTIG HÅNDHEVER
I 1959 tok Saddam del i attentatforsøket
mot Iraks leder, Abd al-Karim Qasim.
Og det var noe han ble hyllet for i Baath-partiet.
I 1968 ORGANISERTE HAN ET KUPP SOM GA BAATH-PARTIET MAKTEN
Etter kuppet blir en av fetterne hans, Ahmed Hassan al-Bakr, president,
og Saddam blir visepresident.
Men Saddam hadde kurs for noe større.
Saddam var visepresident i ti år,
men i mellomtiden skaffer han seg andre allianser
og vennskap med andre grupper innenfor regjeringen.
Saddam dro til Ahmed Hassan al-Bakr en dag og sa:
"Du har blitt eldre. Jeg hører du har dårlig helse.
Det er på tide å pensjonere seg."
Eller med andre ord…
Du kan enten bli henrettet, eller gi fra deg makten på en fredelig måte.
Neste dag kunngjorde Ahmed Hassan al-Bakr på tv at han ville gi seg.
16. JULI 1979 SADDAM HUSSEIN BLIR PRESIDENT
Nå vet du hvordan han fikk makten, men hvordan beholdt han den?
Den første tiden for en tyrann er avgjørende.
Man må vise alle andre at det er en ny sheriff i byen.
TAKTIKK ETABLER ET HERREDØMME
Et diktatur har en viss rytme.
Rett etter at de har tatt makten er en ustabil periode.
For å kunne beholde makten, må man være årvåken.
Man må sørge for at alle som kan være potensielle rivaler,
blir passet på og satt på plass.
Det gjelder til og med dine nærmeste allierte,
for de kan ha farlige ambisjoner.
Den minste fornærmelsen, om den ikke blir tatt hånd om,
kan signalisere til rivalene at "denne fyren er sårbar".
Venner som snur kappen etter vinden står klare til å ta over.
Ikke gi dem en sjanse. Det gjorde ikke disse karene.
Alle generalene som var med på Den lange marsjen med Mao, var døde…
i løpet av få år.
Nesten alle som kjempet i Cubas revolusjon
på Fidel Castros side,
var døde i løpet av to år.
Hva med Josef Stalins opprinnelige kamerater i Sovjetunionen?
Borte…
DET ER LENIN DØD I 1924
…i løpet av kort tid.
Men Saddam overgikk alle med et overraskende trekk.
22. JULI 1979 6 DAGER ETTER MAKTOVERTAKELSE
En venn forteller ham at folk ikke er fornøyd med at han tok over etter al-Bakr.
Så Saddam ber alle
i Baath-partiet om å komme til kongressen.
Saddam kommer med sin berømte sigar.
Han sier: "Det er folk i dette rommet som er motstandere av mitt lederskap."
Konspiratøren har mange drømmer.
Så begynner en som heter Mashadi,
et høyt respektert medlem av Baath-partiet,
å gi en innøvd tale.
Mashadi tilstår at han har planlagt et kupp eller konspirasjon
mot Iraks ledere, inkludert Saddam Hussein.
Som faktisk ikke var sant.
Vi har hørt gjennom rapporter at Mashadi ble torturert.
Saddam tok med Mashadis kone og døtre til fengselet.
Han sa at Mashadi hadde ett valg.
Han kunne enten sitte der og se at vaktene voldtok kona og døtrene
og så drepe dem,
eller han kunne tilstå.
Mashadi valgte det siste alternativet.
Så begynte Mashadi å lese opp navn etter navn
på de partimedlemmene som ifølge ham var medskyldige og konspiratører.
Så kom en politimann i sivil inn for å følge denne personen ut.
Enkelte av mennene trygler ham: "Vær så snill."
Det var et merkelig syn av hykleri…
Lenge leve partiet! Lenge leve Saddam Hussein!
…men også av frykt.
Man kunne se frykten i øynene på disse mennene,
som følte at deres eget navn når som helst ville bli lest opp.
Utenfor rommet får de som ble fjernet vite hva som vil skje.
Mer enn 20 blir dømt til døden.
Resten får fengselsstraff. De tror de er heldige…
Men det er fram til de blir tvunget til å utføre henrettelsene.
En sadistisk vending? Kanskje.
Men det er nå ingen tvil om hva lederen vil gjøre for å beskytte sin autoritet.
Og i tilfelle ikke alle fikk beskjeden…
Videoen av møtet ble sendt rundt. Til og med til Iraks ambassader.
Og budskapet var: "Se hva som skjer
når folk forråder regimet og lederen.
De vil ende opp slik."
Den beste måten å starte en ny epoke på.
Nå som rivalene vet hva du er i stand til, må de også høyne sitt spill.
Hvordan sørger man for å beholde overtaket?
TAKTIKK VÆR OVERALT
For å overleve som tyrann
må man ha øyne, ører og muskler man kan stole på, overalt.
Om en diktator vil unngå enhver trussel mot sin stilling,
så er det best å gjøre det i det skjulte.
Derfor er enhver diktators beste venn en effektiv og nådeløs etterretningstjeneste.
Under den store terroren på 1930-tallet, hadde Stalins hemmelige politi, NKVD,
ansvaret for arrestasjoner og henrettelser av nesten en million "folkefiender",
som var motstandere av Stalin og hans regime.
I Uganda tvang Idi Amin folk til lojalitet ved hjelp av SRB,
som han bemannet med stammemedlemmer, kriminelle og utenlandske leiesoldater.
Haitis diktator "Papa Doc" Duvalier hadde sin Tonton Macoute, "busemann",
etter en figur i folkeeventyrene som kidnapper og spiser slemme barn.
Ideen om å bygge opp et hemmelig politi begynte i 1964 med Jihaz Haneen,
en sikkerhetsetat som Saddam hjalp til med å etablere.
Da Saddam blir president,
grunnlegger han et hemmelig, hemmelig politi, en undergruppe.
Den består kun av medlemmer fra stammen og familien hans
som gjennom blodet er bundet til lojalitet overfor Saddam Hussein.
På 1970-tallet i Irak kjente alle disse folkene.
De kjørte de samme bilmerkene, de kledde seg likt.
De hadde like barter.
BART
DU SKJØNNER
Ikke særlig hemmelig.
Uansett hvor mye makt det hemmelige politiet har,
må du også vise rivalene at de ikke kan gjemme seg.
Et pålitelig nettverk av informanter.
I Saddams Irak var det spioner overalt. Alle spionerte på alle.
Baath-medlemmene spionerer overalt.
For eksempel snakket familien min bare sammen midt i hagen
med radioen på full guffe, mens de hvisket til hverandre.
Slik snakket de sammen på 80-tallet.
Når håndboken sier at man må "være overalt",
gjelder ikke det bare innenfor landegrensen.
Når dissidenter kom seg til andre steder i verden,
var Saddam rask til å vise at han kunne nå dem uansett hvor i verden de var.
Og det fører oss til Iraks tidligere statsminister, Abd ar-Razzaq al-Naif.
Han var en progressiv politiker, og Saddams evige nemesis.
Men da Saddam og Baath tok makten,
ble al-Naif og familien tvunget til å flykte.
Han flyttet til Storbritannia, hvor han begynte å kritisere regjeringen offentlig.
Saddam begynner da å utforske hvordan han kan bringe kritikeren til taushet.
Et par snikmordere blir sendt inn i nabolaget for å besøke al-Naif.
Men de tar istedenfor al-Naifs kone.
Hun overlevde forresten, og mennene ble til slutt arrestert.
Så nå sender Saddam agenter fra sitt hemmelige politi fra Irak til London.
Disse dyktige fagfolkene bruker informanter til å følge med på al-Naif,
og venter på muligheten til å slå til.
Denne gangen bommer de ikke.
Attentatet sender en skremmende beskjed til Saddams kritikere:
Uansett hvor du er, så vil Saddam finne deg.
Mord og kaos er alltid en pålitelig metode.
Men Saddam hersket ikke bare med frykt, og det bør ikke du heller.
For neste taktikk i håndboken
er hvordan man appellerer til rivalens svakheter.
Deres griskhet.
TAKTIKK KJØP DEG LOJALITET
Den som sa man ikke kan kjøpe seg hengivenhet, har tydeligvis ikke prøvd.
Når en indre sirkel må være lojal, er det veldig enkelt.
De må få mer fra lederen
enn de tror de vil få fra noen andre.
En effektiv måte å holde på makten
er ved å smøre koalisjonen og gi den muligheter til å være korrupt.
Det høres dyrt ut. Hvor skal man skaffe pengene?
De fleste av disse regimene har et svært sofistikert kleptokrati.
Hva er kleptokrati, egentlig?
Jeg snakker ikke om fyren på skolen som nasket vin i butikken.
Kleptokrati innebærer å stjele ressursene til hele nasjonen.
Trinn 1: Nasjonaliser naturressursene. Olje, gull, naturgass.
Om det er verdifullt, må staten ha kontroll, altså du.
Trinn 2: Gi dine folk ansvaret. Man spiller ikke en kamp uten dommer.
Ikke begynn å plyndre landet ditt før alle beslutningstakerne er på ditt lag.
Trinn tre: Ha kontroll over all handel.
Sørg for kunstig høye priser, hold igjen varer for å skape etterspørsel
og legg på høye avgifter. Så kan pengene bare strømme inn.
Ved å mestre den teknikken, kunne Saddam, en fattig sønn av en gjeter,
plutselig være verdt to milliarder dollar. Slett ikke verst.
Det er kanskje fristende å beholde pengene selv,
men en smart tyrann vet hvor viktig det er å dele.
Saddam kunne plyndre ressursene, statens oljerikdommer.
Han brukte ikke pengene bare på seg selv,
men også for å skape et patronat.
Han kjøpte lojalitet hos andre partimedlemmer.
Slik gavmildhet er ikke billig.
Ignorer den taktikken på eget ansvar.
Enkelte tyranner opplever at de har kastet bort så mye av statens penger,
så mye av folkets penger, at det ikke er nok igjen
til å ta vare på sin indre sirkel. De vil ikke leve lenge.
Og om du er smart, sørger du for å ha litt til alminnelige mennesker.
Noe Saddam gjorde, som er godt kjent,
var å overraske irakere ved å besøke dem hjemme.
Først åpnet han kjøleskapet deres.
Han så på seg selv
som den som ville sørge for at alle irakere hadde mat.
Når han så et tomt kjøleskap,
sørget han for at alle fikk se at folkene ble gitt masse gaver.
Der har vi sjarmen, men den var blandet med frykt.
Målet er å få folk til offentlig å si at: "Alt er faktisk bra.
Diktatoren er en god mann.
Han gjør det rette, holder god politikk. Jeg liker ham."
Hvem ønsker vel ikke å bli likt? Men ikke bli bløthjertet.
Når den indre sirkelen får ta del i det som skjer, vil de kreve mer.
Det er på tide å lære en ny teknikk, minne dem på at du er sjefen, ikke de.
TAKTIKK MAKTSPILL PÅ MESTERNIVÅ
De mest vellykkede diktatorene fornedrer alle rundt seg,
inkludert sine nærmeste medarbeidere.
De gjør det veldig tidlig, så spillets regler blir forstått.
Støtter du meg om jeg slipper deg?
Selvfølgelig, Dick.
Jeg støtter deg. Slipp meg. Jeg gjør hva som helst.
Hvorfor er slik oppførsel en så viktig del av tyrannens håndbok?
Fordi de er patologisk narsissistiske.
Tyranner er svært utrygge.
Deres svar på enhver kritikk er å angripe.
Du vil ikke at noen skal tro de har en bedre måte å gjøre ting på.
Ideer er ikke bra for diktatorer.
Det er bedre at rivalene er redde og ubalanserte.
Saddam fortalte venner hvordan han drepte en annen venn, som var minister.
Kona hans tryglet Saddam om å slippe ham fri, men han sa:
"Du vil ha ham hjemme i morgen."
Neste dag…
Saddam sender liket i små biter i en kiste til enken.
Slike historier var en form for kontroll.
Det spiller ingen rolle om det er sant.
Man måtte bare demonstrere at han potensielt kunne gjøre det.
La meg fortelle en historie.
Tidlig på 80-tallet ber Saddam en gruppe ministre
gjøre seg klare til en reise med ukjent bestemmelsessted.
De setter seg på en buss med sotede vinduer,
som sakte kjører dem rundt i Bagdad.
De stopper ved et avsidesliggende palass utenfor byen.
De får beskjed om å legge sine eiendeler i konvolutter med navnet sitt på.
De må vaske seg med desinfeksjonsmiddel, og må vente i stillhet i flere timer.
Vent litt. For at du skal forstå, må du også vite hva som skjedde på den tiden.
KRIGEN MELLOM IRAN OG IRAK 1980-1988
I 1979 var det under Ayatollah Khomeini en islamsk revolusjon i Iran,
som Saddam fulgte med på med stor bekymring.
Nå hadde Iran et nytt regime som ønsket opprør og å bli kvitt Saddam.
Og det hadde ressurser nok til å få det til å skje.
Saddam angrep Iran for å komme dem i forkjøpet.
Han tror det vil bli en kortvarig krig.
At regimet vil falle i løpet av en måned.
Saddam Husseins krig mot Iran
har nå vart ikke i tre dager, men i ti lange måneder.
Det gikk mange rykter blant ministrene.
"Dette er en blindvei. Hvordan vil det ende?"
Før de rastløse allierte fikk dumme ideer,
ville Saddam justere holdningene deres.
La oss dra tilbake til palasset hvor ministrene har ventet i mange timer.
Endelig kommer Saddam.
Han snakker uavbrutt i 30 minutter.
De har alle sett hvor brutal lederen er, og forbereder seg på det verste.
Istedenfor inviterer Saddam dem på en overdådig middag.
Han gir dem 1000 dollar hver, og får dem kjørt hjem.
Men budskapet er klart:
Neste gang er de kanskje ikke så heldige.
Det var hans måte å skape frykt på, å vise sin makt og autoritet.
Det var en slags psykologisk manipulasjon.
Han holdt frykten ved live.
Og han gjorde det med vilje.
Når ting er vanskelig, er kanskje frykten alt du har.
Krigen mellom Iran og Irak varte i åtte år.
Han mistet mange soldater.
Til slutt var Khomeini mer populær og sett på som sterkere over hele verden.
Så frustrerende.
Når dårlige planer fører til en nasjonal katastrofe,
kan man regne med at maktposisjonen står på spill.
Kanskje fra uventede steder.
På tide å vise hvor langt du vil gå for å beholde makten.
TAKTIKK ALLE KAN OFRES
Å overleve som tyrann betyr å ta tøffe avgjørelser.
Du må ikke la følelsene få komme i veien, selv når det gjelder slekten.
Saddam var ikke overbærende
når det gjaldt tegn på opprør og svik blant familiemedlemmene.
Han nølte ikke med å arrestere, fengsle,
henrette, torturere dem. Alt som var nødvendig.
Er det for mye å be familien om å bli ved sin side, uansett hva?
Selvfølgelig ikke.
Saddam ble knust av koalisjonsstyrker i den første Golfkrigen,
og måtte få bekreftet sin autoritet.
Selv om han da måtte kjempe mot sine nærmeste.
Saddams to døtre var gift
med brødrene Hussein Kamel og Saddam Kamel.
De var alle søskenbarn eller tremenninger.
Saddam ga den eldste broren, Hussein Kamel,
ansvaret for Iraks atomvåpenprogram.
Saddam var helt forgapt i ham.
Saddam tenkte: "Dette er en flott, ung mann,
som en dag kan ta over etter meg."
Det var ikke positive nyheter for Saddams eldste sønn
og beryktede psykopat, Uday.
Uday var virkelig ond og sadistisk.
Han var sjalu på Hussein Kamel.
Hussein Kamel begynner å forstå
at Uday vil gjøre livet hans svært vanskelig.
At han en dag vil drepe ham.
Under dekke av nattens mørke flykter brødrene med sine familier til Jordan.
Saddam blir ikke særlig fornøyd når han hører nyheten.
Særlig ikke når han hører at Hussein Kamel ber om asyl
og snakker med CIA-agenter om Iraks kjemiske våpenprogram.
Men Saddam vet hva han må gjøre.
Han ringer døtrene sine
og sverger på at om Kamel-brødrene kommer hjem, så vil han tilgi dem.
Han må ha virket overbevisende, for alle kom tilbake til Bagdad.
Men Saddam står ikke der med åpne armer.
Han tvinger døtrene til å skille seg.
Senere påstår regjeringen at brødrene ble drept under en skuddveksling
med slektninger på familiens eiendom.
Men andre har en annen fortelling.
At Saddam sendte en dødspatrulje med sønnene, Uday og Quasay, i spissen
for å drepe Kamel-brødrene.
Hva forventet du? Handling får konsekvenser.
Det som skjer etterpå er enda mer dramatisk.
De tar med likene og fester dem til en bil.
De kjører bilen med likene av Saddams svigersønner etter seg
gjennom hele byen.
Hele landet var sjokkert.
Dette er det jeg gjør mot svigersønnene mine om de ikke adlyder meg.
Kaldhjertet? Ja.
Men det var slik Saddam holdt rivalene i sjakk mens han hadde herredømme.
Men ingenting varer evig.
For å overleve så lenge
må man takle trusler som er en større utfordring enn forræderske rivaler.
For de vil komme fra befolkningen din.
Men frykt ikke.
Håndboken har noen gode triks for å holde rastløse innbygger under kontroll.
Men pene er de ikke.
Neste stopp, Uganda.
Vi møter han som perfeksjonerte terroren for å holde på makten.
Er du klart til å følge ham?
Hva vil skje med dem?
De vil sitte som om de sitter på bålet.
-Hva vil du gjøre med dem? -Du får se.
Tekst: Tina Shortland