FALLBROOK KALIFORNIEN
-Där nere. -Hej!
-Hej! Hur är läget?
Hej!
-Å, ja! -Hej!
En liten hårlös rumpa.
Hej, allihop. Kul att ni kunde vara med.
-Jösses! Det här är så galet. -Jag vet att några är nya i kattgruppen.
Kan ni bara presentera er så att alla vet vem alla andra är?
Jag heter Stacy. Det här är Bonaparte.
Hej!
Det här är Mersha.
Här är Lynx. Han ligger och chillar.
-Hej, Lynxie! -Hej, Lynxie!
Hej!
Där är Mavi. Säg hej till dina vänner.
Mavi är unik.
Han är speciell. Han är mer än bara ett husdjur för oss.
Hej, Mav!
MAVIS MATTE
Jag har svårt att sätta ord på det, för det är så speciellt.
Han är mitt känslomässiga stöddjur, precis som hundar är för så många andra.
Hola.
Det var först med Instagram och kattgrupperna
som jag insåg hur viktigt det var.
Så jag ville höra vad ni säger om det.
Jag vet inte om ni vet, men nästa månad är Mavericks födelsedag.
-Blir han två? -Ja! Kalas!
Ja, det blir han.
Titta, han är nästan beredd.
Titta där.
Du är så söt, Mersha!
Om du hade sagt för två år sen att jag skulle ha födelsedagsfest för min katt
hade jag nog kallat dig galen, men så blev det.
Vi kan göra fiskkakor.
Vilken bra idé. Har du gjort det förut?
Nej.
Jag tycker att det vore kul om vi alla hade kostymer, men ute bland folk.
Och gjorde en video.
Eller så kan vi ha en lådfest.
-Det vore gulligt. -Å, ja!
-Det är perfekt. -Eller hur?
Man kan kalla det… Vem sa det? Surfer Cat Island. Det är så gulligt.
-Det kan bli kul. -Vilken bra idé.
Fantastiskt.
Kayla, jag ser fram emot att få se din vattenträningsvideo.
Det blir kul att få ut den.
Många tror att katter bara sitter hela dagarna utan att göra nåt.
Men jag kan säga att Mavi kan göra coola saker.
EN ORIGINAL-DOKUMENTÄRSERIE FRÅN NETFLIX
Till en början…
Jag menar, jag vet inte hur han kände, men jag har aldrig velat ha barn…
Samtidigt ville jag aldrig säga aldrig.
Hej, Mavi.
För min del…
Det verkade inte vara nåt som skulle hända mig.
Trodde jag att jag skulle bli pappa?
MAVIS HUSSE
Jag tror inte…
Jag minns inte att jag nånsin har tänkt på det på det viset.
När Nick först flyttade in hade han aldrig heller haft ett husdjur.
På en månad föll han för katten.
-Hej, vännen. -Hoppsan!
Är du redo? Ta en hisstur.
Kanske två dussin…
Hej, vännen.
Gör jag rätt?
Ja? Du ska också få nåt, oroa dig inte.
-Jag är hungrig. -Ja, jag också.
Vill du ha den andra löken hackad i småbitar?
Nej, men du kan ta av dem nu när du inte hackar lök.
Maverick valde faktiskt oss. Det är en lång historia, men…
Min bror fick en bengalkatt,
och hon skilde sig från alla andra katter som vår familj hade haft förut.
Och sen fick hon kattungar.
Jag skulle hitta hem åt dem i Los Angeles och låta eventuella ägare komma och titta.
En av dem, Maverick, var lite halt.
Till slut tog jag upp honom och tog med honom överallt…
Nick och jag brukar skoja om att han låtsades vara halt
för att han bara ville stanna hos oss.
Jag började bära runt honom i bärselen, och han stack ut sitt lilla huvud…
Vi fann varandra på en gång.
Sen jag var sju har jag haft en katt.
När jag växte upp hade jag en katt som hette Pizza
och hon var en elak katt.
Hon var både innekatt och utekatt, men hon bet… Vi älskade henne ändå.
Och sen hade jag Sasha
när jag var ung vuxen, runt 18, 19.
Sen fick jag Titten när jag var 20 och jag hade henne tills hon dog.
Jag har kämpat med depression i hela mitt vuxna liv.
Det började när jag var 16-17.
Jag visste inte vad det var jag upplevde, så det kändes väldigt främmande.
Det är framträdande i min familj.
Bara förra året, i december 2019, tog min kusin sitt liv.
Min far tog sitt liv.
Så det var nåt som var svårt för mig att prata om under väldigt lång tid.
Jag visste bara att jag hade perioder i mitt liv när allt var väldigt mörkt.
Jag ser det som att rida på en våg.
Havet går ut och havet kommer tillbaka in.
Att ha Maverick under de perioderna gör det väldigt mycket lättare.
Sen blir de perioderna kortare,
och förhoppningsvis blir de bra perioderna längre.
Jag har själv Maverick som ett känslomässigt stöddjur,
för när jag reser är det väldigt skönt att kunna ta med honom.
Det är nödvändigt för min mentala hälsa.
Vi borde inte skilja på om det är en hund eller en katt.
Jag tycker att båda borde inkluderas.
Jag överdriver inte när jag säger att han verkligen går överallt.
Om vi handlar där han inte får följa med stannar en av oss i bilen med honom.
Men förutom det har vi helt byggt om våra liv så att…
Vi väljer bara affärer som tillåter djur så att vi kan ta med honom och handla.
Kom.
När han blir riktigt arg, om Kayla och jag måste gå…
…så hoppar han på hjulet och springer. Han springer på hjulet.
Det är hans sätt att säga: "Hallå, jag vill följa med!"
Vi hör honom när vi går.
Jag började ta honom i väskan och det var som om han satt på en balkong.
Han stack ut framfötterna och huvudet och kollade in allt som hände.
Han har haft sele sen han var åtta veckor.
Första dagen vi satte på selen, lät vi honom bara ha den på sig hemma.
Den andra dagen hade han den i sex timmar till.
Då sov han, lekte och tog tupplurar i den.
Det var självklart. Han glömde att han hade på sig den.
Den tredje dagen tog vi med honom ut.
Du fattar, Mavi!
Han hade sin sele, och vi var på ett av våra favoritkaféer på Melrose Boulevard.
När vi satt på uteserveringen och drack kaffe
så lyckades han backa ur selen.
Han tryckte sig bakåt och drog den över huvudet,
och plötsligt stod där utan nånting med bilar som for förbi.
Så jag tog upp honom, och mitt hjärta bultade…
Det var det som motiverade oss att skapa vår egen sele.
Är du beredd? Vilken vill du ha på dig?
Den här?
Den här? Den?
Den lila?
Glitter.
Ja. In med rumpan.
Duktig pojke. Slå dig ner.
Ja.
Sjuttiosex procent Syrah. Det gör det lite kryddigare…
Folk reagerar konstigt. Vissa säger: "Herregud, är det en katt?"
Jag säger alltid: "Nej, det är en hund. Det ser bara lite annorlunda ut. "
Kom, Bubs.
Hej, snygging.
Hej, mormor.
-Jag saknar dig, ska du veta. -Jag saknar dig också.
Det är kul att se er. Vi har en speciell gäst.
Har du?
Ja, han…
En fyrbent vän, va?
En fyrbent gäst. Han var ganska bra igår i poolen.
Jag växte upp i Newcastle i England, på nordöstra kusten söder om Skottland,
och jag kom till USA när jag var tonåring.
Wakeboardupplevelsen.
Och genom sporten wakeboarding
hade jag tur nog att bli medborgare och bosatte mig här i USA.
Maverick var nog tio eller tolv veckor.
Vi tog en dagsutflykt till stranden när vi besökte min släkt i Florida.
Vi var på stranden, och där fanns små grunda pölar med vatten.
Han ville komma från ena sidan till den andra
för där fanns några mangroveträd, och han gick rakt igenom.
Det var ganska djupt. Det var helt otroligt.
Han såg ut som en liten jaguar.
Han gick rakt fram till träden med vatten upp till halsen och ryggen
och sen kom han upp på andra sidan, skakade av sig och fortsatte.
Bengalkatter brukar tycka om vatten mer än vanliga huskatter.
Vi tog väldigt små steg för att vänja honom vid vatten
och göra det till nåt positivt, och han gillade det direkt.
Nick sa: "Jag ska lära honom att surfa." Han startade surflägret.
Jag tog ner brädan och tog in den i huset.
Han var så liten. Han klättrade och sprang på brädan och vande sig vid det
och sen satte jag upp den på en stol, så det nästan blev som en gungbräda.
Och när han hade lekt med den inomhus tog vi ut den i poolen för att prova där.
När vi åkte ner till sjön i Orlando i Florida
och han fick prova paddelbrädan blev vi väldigt överraskade.
Kayla och jag var mitt ute i sjön. Hon paddlade nog kajak.
Jag stod på en paddelbräda.
Plötsligt dök Maverick rakt ner i sjön.
Jag fick definitivt panik. Jag var rädd. "Kan han ens simma?"
Kayla var kanske sex meter bort,
och han simmade dit, hoppade upp på kajaken och torkade sig.
Vi tyckte att det var helt galet.
Efter det tänkte jag att det kunde vara kul att ta med honom och surfa.
Jag ville ta med honom ut när det var väldigt små, decimeterhöga vågor.
Och det gjorde vi.
Han tog sin första våg i Malibu.
Jag tänkte: "Den här katten är speciell."
Han kanske fick det från mig, vem vet?
Den egenskap som sticker ut, som han har som bengalkatt,
är hans energinivå.
Jag visste inte vad en bengal var förrän Kayla berättade.
Det är en korsning mellan en huskatt och en exotisk katt.
Så en F1-bengal är första generationen bengaler.
Dragen späds ut mer ju längre de kommer. F2 är ännu en generation bort.
F3.
Ju närmare de är källan, desto mer oregerliga kan de vara.
Han kräver väldigt mycket, så det är inte en ras för alla.
Om man inte kan tillbringa tillräckligt mycket tid med dem,
så börjar de få mentala problem och de kan få problem med aggression.
En bengal måste springa, oavsett om det är i hjulet inomhus…
…och utomhus.
De har mycket energi och de älskar att utforska saker.
Jag har hört mycket sorgligt om bengaler. Folk köper dem för att de är vackra
eller för att de kostar mycket
och de tror att det är en statussymbol eller nåt att ha en.
Eller så tycker de att det är coolt, men de lägger inte ner tid på djuret
och efter sex månader säger de: "Jag fick en trasig. Min katt är trasig.
Den kissar i hörnen och biter och river mig."
Såna människor gör mig så frustrerad
för alla såna beteenden skapas genom försummelse.
Många bengaler lämnas tillbaka och hamnar på härbärgen.
Såna där beteenden är väldigt svåra att komma åt och förändra.
De är inga bra djur om man är väldigt upptagen.
Duktig pojke!
Mav, den här. Den har din topp.
Vi tar den här. Vi tar den gamla vanliga.
Vill du åka i en sån här?
Vilken bräda vill du ha? Han sniffar ut den han vill ha.
Vad har du i munnen, kompis?
-Herregud! -Vad hände?
-Det är en mus. -Den lever, han tog den precis. Mavi…
-Om du tar upp honom släpper han den. -Jag kan inte.
Han måste vara kopplad.
Du kan inte äta mössen, Bubby.
Han måste släppa den. Jag vill inte att han blir skadad eller sjuk. Inte så.
-Han måste släppa den. -Gör det, du.
Släpp den nu.
Mavi.
-Han har aldrig gjort så här. -Jag är rädd att… Så, aj. Släpp den.
Jag är ledsen, Mav.
-Spring. -Jag vet att du är arg på mig.
Jag är ledsen.
Nej!
Kan du ta bort den?
-Visst. -Inte med händerna.
-Okej, med vad då? -Vad ska jag göra?
-Jag tar den. -Han kommer att kvävas.
-Förlåt. Är den borta? -Ja, den är borta.
-Han hittar den inte? -Nej.
Duktig pojke, Mav.
Kom nu, Mav. Vi väljer en bräda.
Inte en mus.
-Vad gjorde du med den? -Den sprang bort. Den spelade död.
-Levde den? -Ja.
Vi valde att flytta från staden till landet,
och det var en perfekt möjlighet att skaffa lite höns.
Jag har haft djur omkring mig sen jag var liten,
så det är viktigt för mig att Mavi älskar dem också.
Duktig pojke.
Så Ashwagandha fick rida runt i min hand.
Hon är ju större nu, så hon är ingen kyckling längre,
men jag kan gå in och ta henne, och hon gillar att rida runt i min hand.
Vi har Minooka, Ashwagandha och Drogen.
Han har känt dem sen de var en dag gamla.
Då bodde de i badrummet,
och varje dag kom han in, och först såg han dem genom buren.
Efter ett tag kunde kycklingarna rida på hans rygg.
Jag skojar inte.
Och nu är de som syskon.
Okej.
Duktig pojke, Mav. Det är hans syster.
Jag vet inte om han ser att de är höns eller om han tror att de är katter…
Oj, Mavi.
Så vi ville utöka familjen.
De här är lite…
-De är lite morska. -Ja, precis.
Vi måste låta Mavi vänja sig vid dem igen,
men jag hoppas att han minns sin träning.
För katten är ju ett rovdjur och kycklingen är ju bytet.
Så vi måste låta dem mötas i en kontrollerad miljö.
Hej.
-Han är rädd. -Det är okej.
Mav blev rädd.
På hans andra födelsedag ville vi låta honom visa
vad han kunde göra på vattnet.
Han är säker på brädan. Han kan hoppa upp.
Han är inte rädd för att vara ute och flyta på brädan ensam.
Duktig pojke!
Är du beredd, Mav?
-Han gjorde det. -Bra pojke!
Om vi kan vänja honom vid att åka snabbt på brädan
så skulle han få bättre självförtroende.
Maverick är ett lejon. Hans födelsedag är 18 augusti.
På hans födelsedag förra året gjorde vi Cat Burning Man.
Det var gulligt. Man kan kolla hashtaggen.
I år måste vi komma på nåt som är ännu bättre.
Jag tänker att filmstjärnegrejen kan vara för svår att göra.
Ja.
Men vi måste komma på nåt…
Jag vet inte…
-Hur kan vi göra det bättre än förra året? -Jag vet.
Jag vet inte, jag har alltid gillat väldig extravaganta saker, som diamanter…
Absolut.
-Saker som fuskpäls… -Ja.
-Jag kan se hur… -Det kan bli "Mavis luau".
-Ja. -Eller "Mavis Maui Luau."
Ja.
När det är sommar, för han fyller år på sommaren, så…
Vad säger du, Mav?
Han kan kommunicera på en annan nivå också. Han kan säga vad han vill.
Vill du ut, Mavi?
Okej.
Han kan säga vad han vill och inte vill göra.
Eller "Kan jag gå hit?" Eller…"Mitt koppel har fastnat."
Han kan säga det till oss. Jag tror att han har lärt oss sitt språk.
Och en morgon sa han att nåt var fel. Han blev helt tyst.
Det kom som en blixt ur klar himmel.
Vi vaknade en morgon och han var inte i sängen. Han var inte ens i rummet.
Så småningom hittade jag honom i det bortersta hörnet i garderoben.
Jag kan inte förklara det. Han verkade drogad eller full.
Han försökte gå, men han kunde inte använda benen.
Han föll och försökte komma upp igen och föll igen.
Och när han kom till parketten gled benen isär och han föll.
Vi visste omedelbart att nåt var fel.
Kayla kom och började ringa,
och fick tag på en veterinär som sa att vi skulle komma direkt,
så vi bara stack.
Jag gick in i bilen och hade honom i hans väska.
Han börjar bara försvinna. Han börjar lämna oss.
Han förlorar medvetandet och kroppen blir slapp.
Det är som om han har blivit bedövad. Han är helt borta.
Sen åkte vi till djursjukhuset och de tog honom för att göra olika tester.
De gjorde olika tester men kom inte på vad det var, så de gjorde fler tester…
Det var nästan midnatt. De sa att de ville ha honom kvar på övervakning över natten.
Jag sa: "Nej, han är inte bekväm om han inte är med oss. Då mår han inte bra."
Jag sa: "Nej, vi tar hem honom."
Vi var definitivt medvetna om att han kunde lämna oss.
Vi kunde inte se ett liv utan honom. Han är en del av familjen.
Den där lilla killen har stulit mitt hjärta.
Det går en stund och han kräks.
Vi tycker att det är fruktansvärt och tänker att symtomen bara blir värre.
Och det visade sig vara att han hade slickat på ett fiskeagn
som var täckt med ett visst ämne som påverkade hans neurologiska system.
EN VECKA SENARE
Sömniga pojke. Kom hit, sömntutan.
Det var det läskigaste jag har varit med om med Mavi.
Så, ja.
Sömntuta.
Jag måste bara inse hur välsignade vi är.
Ja, han är väldigt unik.
Mavi sov uppe på kylen. Han har fått sin födelsedagsbandana.
Han lugnar sig kanske i stolen.
Vilken snygg kille. Han blir två, va?
-Ja, han blir två i dag. -Ja, han blir två i dag.
Grattis! Skål för den som verkligen förändrade vårt äventyrsliv.
Skål!
Bonjour.
Grattis på födelsedagen!
Fick ni presenten som jag skickade?
-Är det ditt paket? -Ja.
Är det lådan? Skaffade du en låda?
Å, doktorn…
Drew skickade toaletträningssystemet.
Mavi älskar lådan. Se upp, Bubby.
Mavis favorit är förstås lådan.
Katter bara älskar lådor.
Vi har en 1,50 meter hög Maverick.
Jag tror att han ska ta en tupplur. Dan, hoppa in innan Mavi somnar.
Grattis, Mavi.
Jag vill se den nya sporten som du ska lära den här katten.
Att hoppa genom eldringar…
…bakåtkullerbyttor och skridskoåkning…
Grattis, Mavi! Skål!
-Skål! -Skål, Dan!
Skål för skridskoåkning!
Han har lärt sig att hoppa. Han ska göra en show för gästerna i dag.
Han ska hoppa från bräda till bräda.
Kayla lärde honom alla trick och jag lärde honom surfa.
Gillar du inte det?
-Jag älskar er så mycket. -Skål, jag älskar er!
Skål! Grattis!
-Hej då. -Hej då.
-Vi ses snart.
Hej då, Vaida!
Hej då!
Vi ses snart.
Hej då, mormor!
Hej då, mamma och pappa.
-Okej. -Kom nu.
-Så kul att se er igen. -Detsamma.
-Så kul att se alla. -Skål!
Jag har varit här hela eftermiddagen.
-Var är kycklingarna? Jaha, där är ni. -Det är vad vi vill.
De var så små.
Jag förväntade mig små kycklingar som jag kunde leka med.
Nej, de växte upp snabbt.
Var är födelsedagsbarnet?
Mavi klarade sig.
Vi vet inte om han är sitt gamla jag, men vi ska få reda på det.
-Då kör vi. -Nu kommer han.
Han vet var han får det.
De är redo.
Det är ett stort hopp.
Beredd. Hopp!
-Ja! -Okej, den förtjänar en applåd.
Det var utmärkt.
Jösses, Mavi!
Han blev så stolt över sig själv.
Duktig pojke.
Ja!
Jösses, Mavi!
Du har haft en lång födelsedag. Den är inte över än.
Beredda?
Grattis till mig.
Har den äran, kära Sabrina
Grattis till mig.
Okej.
Bra jobbat!
-Grattis, Maverick! -Bra gjort!
Är det tonfisk?
Att han skulle komma in i mitt liv var inget jag hade förväntat mig,
och det blev nåt riktigt stort.
Att veta att hans födelsedag nästan inte blev av
gjorde det på nåt vis extra speciellt.
Vi firar födelsedagen och återhämtningen med att ge oss ut
och låta honom släppa loss sin surfarkatt.
Många tror nog att vi är galna,
men jag säger bara att vi har otroligt roligt.
Undertexter: Peeter Sällström Randsalu (och katten Olya)