‎- Acolo, jos. ‎- Bună!
‎- Bună! Ce faceți?
‎Bună!
‎- Da! ‎- Ai grijă!
‎Un fund mic și fără păr.
‎Salutare! Mă bucur că ați reușit.
‎Doamne! Ce nebunie!
‎Unii sunteți noi în grup.
‎Pe rând, prezentați-vă,
‎ca să știe toată lumea cine e în apel.
‎Eu sunt Stacy și el e Bonaparte.
‎Salut!
‎Ea e Mersha.
‎El e Lynx. Se relaxează.
‎- Bună! ‎- Bună, Lynxie!
‎Bună!
‎El e Mavi. Salută-ți prietenii.
‎Mavi e unic.
‎E special. E mai mult ‎decât un animal de companie.
‎Bună, Mav!
‎Mi-e greu să exprim în cuvinte, ‎fiindcă e foarte special.
‎E animalul meu de sprijin emoțional, ‎cum sunt câinii pentru mulți alții.
‎Hola!
‎Abia pe Instagram și în grupul pisicilor ‎am văzut cât de remarcabil e.
‎Voiam să vă cer părerea.
‎Nu știu dacă știți, ‎dar luna viitoare e ziua lui Maverick.
‎- Petrecere! ‎- Face doi ani?
‎Da.
‎Uite Kayla, ea e pregătită.
‎Ia te uită!
‎Ești foarte drăguță, Mersha!
‎Dacă-mi ziceai acum doi ani
‎că-i voi pregăti petrecerea pisicii mele,
‎probabil aș fi zis că ești nebun, ‎dar iată-ne.
‎Să facem prăjituri cu pește.
‎E o idee bună. Ai mai făcut?
‎Nu!
‎Cred că ar fi distractiv ‎dacă ne-am costuma,
‎dar în public.
‎Și să facem un clip.
‎Și cutii. O petrecere cu cutii.
‎- Ar fi frumos. ‎- Da!
‎- E perfect. ‎- Nu-i așa?
‎Zi-i… Cine a spus-o? ‎„Insula motanului surfist”. Ar fi drăguț!
‎- Ar putea fi distractiv. ‎- E o idee grozavă.
‎Uimitor.
‎Kayla, abia aștept să primesc ‎clipul cu antrenamentul pe apă.
‎Abia așteptăm să-l postăm.
‎Mulți cred că pisicile stau toată ziua
‎și nu fac nimic.
‎Dar să știți că Mavi chiar poate face ‎niște chestii tari.
‎UN SERIAL DOCUMENTAR ORIGINAL NETFLIX
‎La început,
‎nu știu ce simțea el, ‎dar eu nu mi-am dorit copii niciodată.
‎Dar știi cum e: ‎niciodată să nu spui niciodată.
‎Bună, Mavi!
‎În cazul meu,
‎mi s-a părut că nu mi-e scris ‎să mi se întâmple.
‎Credeam că voi fi vreodată tată? ‎Niciodată…
‎Nu am…
‎Nu-mi amintesc să mă fi gândit ‎la asta în felul acesta.
‎Când Nick s-a mutat aici,
‎nu avusese pisică ‎și nici vreun animal de companie.
‎Într-o lună, pisica l-a câștigat.
‎Salut, amice!
‎Ești gata? Du-te cu liftul.
‎Pune o duzină.
‎Salut, amice!
‎Mă descurc?
‎Da? Îți dăm și ție ceva, nu-ți face griji.
‎Mi-e foame.
‎Și mie.
‎Tai cealaltă ceapă mărunt?
‎Nu, dar îți poți scoate acum ochelarii, ‎nu tai ceapă.
‎Maverick ne-a ales pe noi.
‎E o poveste lungă.
‎Fratele meu a primit o pisică bengaleză.
‎Era diferită de orice altă pisică ‎pe care o avusese familia noastră.
‎Pisica a avut pui.
‎Voiam să le găsesc case în Los Angeles
‎și să-i chem pe potențialii noi părinți ‎să le vadă.
‎Unul dintre pisoi, Maverick, ‎mergea puțin șontâc.
‎Am ajuns să-l iau cu mine peste tot.
‎Eu și Nick glumim adesea ‎că, probabil, se prefăcea că șchiopătează,
‎fiindcă voia să stea cu noi.
‎Am început să-l duc într-un marsupiu, ‎de unde își tot scotea capul.
‎Conexiunea dintre noi a fost imediată.
‎De la șapte ani, am avut mereu pisică.
‎În copilărie, ‎am avut o pisică pe nume Pizza.
‎Era o pisică rea.
‎Stătea și în casă și afară, dar mușca.
‎Noi o iubeam oricum.
‎Apoi am avut-o pe Sasha,
‎la începutul vieții mele de adult, ‎aveam 18 sau 19 ani.
‎A urmat Titten, la 20 de ani,
‎pe care am avut-o toată viața de adult, ‎până a murit.
‎M-am luptat cu depresia ‎aproape toată viața, ca adult,
‎de pe la 16 sau 17 ani.
‎Nu știam ce simt, ‎a fost o senzație ciudată.
‎E ceva des întâlnit în familia mea.
‎Anul trecut, în decembrie 2019, ‎verișoara mea s-a sinucis.
‎Tatăl meu și-a luat viața.
‎Mi-a fost greu să vorbesc despre asta ‎foarte mult timp.
‎Știam că am perioade în viață ‎în care totul e foarte dificil.
‎Parcă sunt purtată de un val:
‎oceanul se retrage și apoi avansează.
‎Faptul că-l am pe Maverick alături ‎în acele momente
‎face ca totul să fie mult mai suportabil.
‎Apoi perioadele rele se scurtează
‎și nutresc speranța ‎că perioadele bune se lungesc.
‎Îl am pe Maverick ‎ca animal de susținere emoțională,
‎fiindcă e plăcut ‎să-l iau cu mine în călătorii.
‎E necesar, pentru sănătatea mintală.
‎N-ar trebui să facem distincție ‎între câini și pisici.
‎Ambii ar trebui să fie considerați la fel.
‎Nu exagerez când spun că merge peste tot. ‎Nu e loc unde să nu meargă.
‎La magazinul alimentar nu are voie. ‎Unul dintre noi rămâne în mașină cu el.
‎În afară de asta, ‎ne-am restructurat complet viața.
‎Orice mărunțișuri avem nevoie, ‎alegem magazine care primesc animale,
‎ca să-l luăm cu noi.
‎Haide!
‎Când se enervează rău, ‎dacă eu și Kayla trebuie să plecăm,
‎sare pe roată și aleargă repede.
‎Aleargă pe roată.
‎E modul lui de a ne spune: ‎„Luați-mă cu voi!”
‎Îl auzim în drum spre ieșire.
‎Am început să-l iau în geantă.
‎E se poartă de parcă ar fi pe balcon.
‎Își scoate picioarele din față și capul ‎și observă totul.
‎A purtat ham de la opt săptămâni.
‎În prima zi cu hamul,
‎l-am lăsat să se obișnuiască cu el ‎pe lângă casă.
‎A, doua zi, i l-am pus încă șase ore.
‎Deja dormea, se juca ‎și moțăia cu hamul pe el.
‎Nu-l mai băga în seamă.
‎A uitat că-l poartă.
‎În a treia zi, l-am scos afară.
‎Te descurci, Mavi!
‎Te descurci, băiete!
‎Cu hamul de la magazin,
‎am mers pe bulevardul Melrose, ‎la o cafenea care ne place mult.
‎Stăteam afară, pe terasă, și beam cafeaua,
‎iar el a ieșit din ham.
‎S-a împins înapoi și l-a tras peste cap.
‎Nu mai era legat, ‎lângă mașini care treceau în viteză.
‎L-am ridicat. Inima îmi bătea nebunește.
‎Asta ne-a motivat ‎să ne facem propriile hamuri.
‎Ești gata de plecare, Bubs? ‎Pe care îl vrei?
‎Pe ăsta?
‎Ăsta? Sau ăsta?
‎Violet?
‎Strălucitor!
‎Așa, bagă-ți fundul înăuntru.
‎Bravo! Ia loc.
‎Așa.
‎Are 76% Syrah.
‎Asta îi dă un gust condimentat…
‎Oamenii reacționează foarte ciudat.
‎Unii zic: „Doamne, o pisică?”
‎Eu răspund mereu: „Nu, e câine.
‎Doar arată puțin diferit.”
‎Hai, Bubs!
‎Bună, frumosule!
‎Bună, bunico!
‎- Ce mai faci? ‎- Mi-e dor de tine.
‎Și mie mi-e dor de tine.
‎Mă bucur să te văd. ‎Avem un oaspete special.
‎Serios?
‎- Da, e… ‎- Un prieten cu patru picioare?
‎Da. S-a distrat ieri în piscină.
‎Am crescut în Newcastle, Anglia.
‎E chiar sub Scoția, pe coasta de nord-est.
‎Am venit în America ‎la sfârșitul adolescenței.
‎Wakeboarding.
‎Prin intermediul wakeboardingului,
‎am avut norocul să devin cetățean ‎și am rămas în America.
‎Maverick avea 10 sau 12 săptămâni.
‎Am făcut o excursie pe plajă, ‎când îi vizitam pe ai mei în Florida.
‎Pe plajă, erau niște zone ‎cu apă de mică adâncime.
‎El a vrut să treacă dintr-o parte în alta
‎fiindcă văzuse niște mangrove, ‎și a trecut prin apă.
‎Apa era adâncă pentru el. ‎Nu ne venea să credem.
‎Părea un mic jaguar. Era tânăr. ‎S-a dus direct către mangrove.
‎Apa îi ajungea până la gât ‎și îi venea pe spate.
‎A ieșit pe partea cealaltă, ‎s-a scuturat și a mers mai departe.
‎Pisicilor bengaleze le place apa ‎ceva mai mult
‎decât pisicilor domestice obișnuite.
‎Cu pași foarte mici, ‎am început să-l obișnuim cu apa
‎creând o experiență pozitivă.
‎I-a plăcut din prima.
‎Nick a zis: ‎„O să-l învăț să facă surfing.”
‎L-a antrenat.
‎Am adus placa de surfing în casă.
‎El era foarte mic.
‎A urcat pe ea, a alergat pe ea ‎și s-a obișnuit.
‎Apoi am pus placa pe un scaun, ‎ca să se miște ca pe valuri.
‎După ce s-a jucat în casă,
‎am zis „Știi ceva? ‎Hai în piscină, să vedem ce face.”
‎După aceea, când am mers pe lac ‎în Florida și în Orlando
‎cu un ‎paddle board‎, ne-a surprins.
‎Eu și Kayla eram pe lac.
‎Ea era cu un caiac, ‎iar eu pe ‎paddle board‎,
‎iar Maverick a sărit în lac.
‎Am intrat în panică.
‎Eram speriată. ‎Mă întrebam dacă știe să înoate.
‎Kayla era la vreo șase metri,
‎iar el a înotat spre ea, ‎a sărit pe caiacul ei și s-a scuturat.
‎Ni s-a părut o nebunie.
‎După aceea, m-am gândit:
‎„Poate că ar vrea să prindă un val.
‎Aș vrea să-l iau la surfing.”
‎Voiam să-l duc ‎pe valuri de trei centimetri, foarte mici.
‎Asta am făcut.
‎Prima dată, s-a dat în Malibu.
‎Mi-am zis: „Pisica asta e altceva.”
‎Poate că a luat ceva de la mine, ‎cine știe?
‎Ceea ce iese cu adevărat în evidență ‎la el, ca motan bengalez,
‎e nivelul său de energie.
‎Nu știam ce e o pisică bengaleză, ‎până nu mi-a zis Kayla.
‎E o încrucișare între o pisică tigrată ‎și o pisică exotică.
‎O pisică bengaleză F1 ‎e prima generație de pisici bengaleze.
‎Rasa se diluează ulterior.
‎F2 e separată de încă o generație.
‎Urmează F3.
‎Cu cât sunt mai apropiate de sursă, ‎cu atât sunt mai energice.
‎E un animal care necesită ‎foarte multă atenție.
‎Nu e o rasă potrivită pentru oricine.
‎Dacă nu poți petrece ‎o anumită perioadă de timp cu pisica,
‎aceasta începe să o ia puțin razna
‎și poate avea probleme de agresivitate.
‎O pisică bengaleză trebuie să alerge, ‎pe roată, în casă…
‎sau afară.
‎Au multă energie.
‎Bravo!
‎Vor să exploreze.
‎Am auzit povești triste despre ele.
‎Oamenii le iau fiindcă sunt drăguțe ‎și costă mult,
‎crezând că vor căpăta ‎un anumit statut deținându-le.
‎Sau cred că e ceva tare,
‎dar nu-și mai alocă timp ‎să se ocupe de animal.
‎Și așa trec șase luni, iar ei zic:
‎„Pisica mea e stricată.”
‎„A mea face pipi în casă, ‎a mea mă mușcă, a mea mă zgârie.”
‎Mă enervează tare acești oameni,
‎fiindcă eu cred ‎că e rezultatul neglijenței.
‎Multe pisici bengaleze sunt returnate ‎și ajung în adăposturi.
‎Acele obiceiuri sunt greu de rezolvat.
‎Nu e un animal potrivit ‎dacă ești foarte ocupat.
‎Bravo!
‎Mav, asta. ‎Are materialul ăsta pentru tine.
‎S-o luăm pe asta,
‎e cea mai de încredere.
‎O vrei pe una dintre astea?
‎Ce placă vrei, amice? ‎O adulmecă pe cea aleasă.
‎Ce ai în gură, amice?
‎- Dumnezeule! ‎- Ce s-a întâmplat?
‎- Are un șoarece mort. Sau viu. ‎- Viu, acum l-a prins.
‎Mavi! Dacă-l ridici, îi dă drumul.
‎Dar nu pot.
‎Trebuie să-i pun lesa.
‎Bubby, nu ai voie să mănânci șoareci.
‎Acum să-i dea drumul să poată fugi.
‎Nu vreau să se rănească sau să-i fie rău. ‎Nu face asta.
‎- Trebuie să-i dea drumul. ‎- Vezi tu.
‎Dă-i drumul!
‎Mavi!
‎- N-a mai făcut asta. ‎- Mi-e frică...
‎Asta e! Lasă-l!
‎Scuze. Îmi pare rău, Mav.
‎- Pleacă. ‎- Știu, o să te superi pe mine.
‎Îmi pare rău, dragule.
‎Nu!
‎Scapi tu de el?
‎- Sigur. ‎- Nu cu mâna goală.
‎- Bine, cu ce? ‎- Ce vrei să fac?
‎- Îl iau eu. ‎- O să se sugrume.
‎- Scuze. L-ai dus? ‎- Ai hrană mai bună.
‎- Da. ‎- N-o să găsească?
‎- Nu! ‎- Bine.
‎Bravo, Mav!
‎Hai, Mav! Hai să alegem o placă.
‎Nu un șoarece.
‎- Ce ai făcut cu el? ‎- A fugit.
‎- Făcea pe mortul. ‎- Era viu?
‎- Da! ‎- Bine.
‎Am decis să ne mutăm din oraș la țară,
‎ocazie perfectă să luăm niște găini.
‎De mică, ‎am crescut înconjurată de animale.
‎E important pentru mine ‎ca și Mavi să le iubească.
‎Sunt de treabă.
‎Pe Ashwagandha o duceam în palmă.
‎Evident, acum e mai mare, ‎n-o mai țin în poală,
‎dar pot să o iau ‎și îi place să o duc în brațe.
‎Avem găinile Minooka, ‎Ashwagandha și Drogen.
‎Le știe de când aveau o zi.
‎Atunci, ele stăteau în baie.
‎În fiecare zi,
‎el intra și le vedea, ‎la început, prin cușcă.
‎Până la urmă, ‎puii de găină i se urcau pe spate.
‎Nu glumesc.
‎Acum sunt ca un frate și o soră.
‎Așa.
‎Bravo, Mav! Ea e sora ta.
‎Nu știu dacă vede că sunt găini
‎sau crede că sunt pisici.
‎Mavi…
‎Am vrut să mărim familia.
‎Ăștia-s cam…
‎- Sunt cam arțăgoși? ‎- Da.
‎Va trebui să-l reobișnuim pe Mavi,
‎dar sper să-și amintească ‎toată pregătirea.
‎Totuși, pisica e prădător, ‎iar găina e prada.
‎Trebuie să-i aducem împreună ‎într-un mediu controlat.
‎Bună!
‎- S-a speriat. ‎- E în ordine.
‎Mav s-a speriat.
‎La doi ani,
‎am vrut să-l lăsăm să arate ‎ce poate face pe apă.
‎E încrezător. Poate să sară pe placă.
‎Nu se teme să plutească singur pe placă.
‎Bravo!
‎Gata, Mav?
‎- A reușit! ‎- Bravo!
‎Dacă-l obișnuim ‎să meargă cu viteză pe placă,
‎va avea mai multă încredere.
‎Maverick e Leu.
‎Ziua lui e pe 18 august.
‎Anul trecut de ziua lui, ‎am organizat Cat Burning Man.
‎E drăguț, căutați hashtagul.
‎Anul ăsta, va trebui ‎să găsim ceva mai tare.
‎Mă gândesc…
‎Chestia cu vedeta de film ‎ar putea fi greu de făcut.
‎Așa e.
‎Dar trebuie să te gândești…
‎Nu știu…
‎Cum să depășești ce-ai făcut anul trecut?
‎Așa e.
‎Mie mi-au plăcut mereu ‎chestiile super extravagante,
‎- …diamante… ‎- Da.
‎- Chestii din blană falsă. ‎- Da.
‎- Parcă văd… ‎- Sau o petrecere „Maui Luau”.
‎- Da. ‎- Petrecerea „Maui Luau” a lui Mavi.
‎Da!
‎E vară, ziua lui e vara.
‎Ce zici, Mav?
‎Poate comunica foarte bine.
‎Ne poate spune ce vrea.
‎Vrei la plimbare, Mavi?
‎Bine.
‎Ne zice „Nu-mi place” ‎sau „Vreau să fac asta”.
‎Sau „Pot să mă acolo?”
‎„Mi s-a agățat lesa.”
‎Ne anunță vocal.
‎Cred că ne-a învățat limba lui.
‎Într-o dimineață, ‎ne-a zis că ceva nu e bine.
‎A tăcut de tot.
‎S-a întâmplat din senin.
‎Ne-am trezit de dimineață.
‎Nu era în pat și nici în cameră.
‎Până la urmă, l-am găsit ‎în fundul dulapului.
‎Nu știu cum să explic. ‎Părea că e drogat sau beat.
‎A încercat să meargă, ‎dar nu-și putea folosi picioarele.
‎A căzut, a încercat să se ridice ‎și a căzut iar.
‎Când a ajuns la parchet, ‎picioarele i s-au depărtat și a căzut.
‎Am știut imediat că pățise ceva.
‎Kayla a început să dea telefoane.
‎Am găsit un veterinar care a zis ‎să mergem la el imediat.
‎Am plecat.
‎Am urcat în mașină. Îl țineam în geantă.
‎Încet, încet ne părăsea.
‎Părea inconștient, ‎corpul îi devenise moale,
‎parcă fusese tranchilizat.
‎Nu mai era cu noi.
‎Am ajuns la spitalul veterinar
‎și l-au luat să-i facă analize.
‎I s-au făcut teste peste teste.
‎„Nu știm ce are. Facem alte teste.”
‎Era aproape miezul nopții. Ne-au zis: ‎„Vrem să-l monitorizăm peste noapte.”
‎Le-am răspuns: ‎„Nu se simte bine fără noi.
‎Nu e fericit.
‎Îl luăm acasă.”
‎Era foarte reală posibilitatea ‎ca el să ne părăsească.
‎Nu ne imaginam viața fără el. ‎E parte din familie.
‎Micuțul mi-a furat inima.
‎A trecut puțin timp, după care el a vomat.
‎Noi ne gândeam: „Doamne, e oribil! ‎Simptomele se înrăutățesc.”
‎S-a dovedit că găsise ‎o momeală de pescuit,
‎care avea o anumită acoperire
‎și asta i-a afectat sistemul neurologic.
‎Somnorilă! Vino aici, somnorosule!
‎A fost o experiență ‎dintre cele mai înfricoșătoare.
‎Bravo!
‎Somnorilă!
‎Trebuie să-mi dau seama ‎cât de binecuvântați suntem.
‎E unic.
‎Mavi dormea pe frigider.
‎Și-a pus bandana de petrecere.
‎Îl pun pe scaun. Sper să se calmeze.
‎Ce băiat chipeș! Acum are doi ani, nu?
‎- Azi a făcut doi ani! ‎- Exact azi.
‎La mulți ani celui care ne-a schimbat ‎viața aventuroasă.
‎Noroc!
‎Bonjour!
‎- La mulți ani! ‎- La mulți ani!
‎Ați primit cadoul?
‎- Ăsta e pachetul? ‎- Da!
‎E cutia, nu-i așa? I-ai luat o cutie.
‎Dle doctor…
‎E sistemul de antrenament pentru toaletă.
‎Mavi adoră cutia. E periculos, Bubby.
‎Partea preferată a lui Mavi e cutia.
‎Pisicilor le plac cutiile.
‎Avem un Maverick de 1,5 metri.
‎Cred că va dormi puțin.
‎Dan, zi ceva, până nu adoarme Mavi.
‎La mulți ani, Mavi!
‎Abia aștept să văd ‎ce sporturi o veți învăța pe pisica asta.
‎Sărituri prin cercuri de foc,
‎salturi pe spate, patinaj?
‎La mulți ani, Mavi! Noroc!
‎- Noroc! ‎- ‎Noroc, Dan!
‎- Pentru patinaj! ‎- Pentru patinaj!
‎A învățat să sară.
‎O să dea o reprezentație pentru invitați.
‎O să sară de pe o placă pe alta.
‎Kayla l-a învățat trucuri, ‎iar eu, surfing.
‎Nu-ți place?
‎- Vă iubesc foarte mult. ‎- Noroc!
‎Noroc! La mulți ani!
‎- La revedere! ‎- Pa!
‎- Să ne vedem în curând.
‎Pa, Vaida!
‎- Pa! ‎- Pa!
‎Pe curând!
‎La revedere! Pa, bunico!
‎Pa, mamă! Pa, tată!
‎- Gata. ‎- Haide!
‎- Mă bucur să vă văd. ‎- Și eu.
‎- Mă bucur să vă văd. ‎- Noroc!
‎- Ross! ‎- Sunt aici de după-amiază.
‎Unde sunt găinile?
‎Aici erau!
‎Sunt cele mai mici.
‎Așteptam găini mici, ‎să le țin și să mă joc cu ele.
‎Nu, au crescut repede.
‎Unde e sărbătoritul?
‎Mavi a reușit.
‎Nu eram siguri dacă mai e cel care era, ‎dar vom afla.
‎Începem.
‎Sare!
‎Știe unde ajunge placa.
‎Se apropie! Se aliniază.
‎Ce salt mare!
‎Se aliniază. Salt!
‎- Da! ‎- Asta merită urale.
‎A fost excelent.
‎Doamne, Mavi!
‎E foarte mândru de el.
‎Bravo, băiete!
‎Da!
‎Doamne, Mavi!
‎Ai avut o zi de naștere lungă ‎și nu s-a terminat.
‎Sunteți gata?
‎Mulți ani trăiască!
‎Mavi să trăiască
‎La mulți ani!
‎Bine!
‎Te-ai descurcat!
‎- La mulți ani, Mavi! ‎- Te-ai descurcat!
‎E cu ton?
‎Venirea lui în viața mea ‎a fost ceva neașteptat,
‎care a devenit foarte important.
‎Știind că era cât pe-aci ‎să nu mai sărbătorim ziua lui
‎totul a fost foarte special.
‎Am vrut să-i sărbătorim ziua ‎și însănătoșirea ieșind pe mare
‎să-și arate natura de motan surfist.
‎Mulți ne cred nebuni,
‎dar eu le spun că ne distrăm de minune.
‎Subtitrarea: Dan Ilioiu