Det her sted hjælper mig umådeligt meget.
Når man gør en kat rask, ved man, man har reddet den.
Det er verdens bedste følelse og meget motiverende.
Så fortsætter man.
Jeg har altid ledt efter et mål med livet, der var meget meningsfyldt.
Det er en følsom kat.
Hun er nok blevet angrebet, da hun ville tilbage til huset.
Hun føler sig nok chikaneret og mobbet,
og hun besluttede, at hun var færdig med det.
-Kommer du herop hver dag? -Ja. Morgen og aften.
Første gang jeg så en killing på gaden,
vidste jeg, at hvis jeg ikke gør noget nu, så dør den killing.
Da begyndte mit liv at ændre sig.
SYROS GRÆKENLAND
Da vi først ankom,
fodrede jeg kattene på gaden, og de lokale råbte efter mig.
De var sure over, at jeg fodrede dem.
Jeg tænkte, at vi skulle gøre noget ved det.
Jeg indså, vi havde brug for et reservat til kattene her.
Når du ved, det ikke handler om dig, dine dramaer, dit ego,
hvad der sker i dig, men handler om et lille liv.
Så betyder formålet virkelig noget.
EN ORIGINAL DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
På hvert hjørne på Syros ser man katte.
Man ser dem overalt.
Ved hver container er der kattekolonier og killinger, der har brug for hjælp.
Vi finder dem blandt disse kolonier, der findes på hele øen.
Vi gik forbi i går og så den her killing.
Med hans øjne var det meget sandsynligt,
at han bliver blind, medmindre vi gør noget for ham.
Er det ham der?
-Ja, det er ham. -Hej, mis.
Hej, mis.
Vi går hen og sørger for, at hvis katten ikke er tam,
så vinder vi dens tillid.
Øjnene ser slemme ud.
Han er forkølet.
-Han er afgjort forkølet. -Nå.
Hej, mis.
Når vi ser en syg kat, redder vi den
og spørger dyrlægen, om vi kan komme ind med den.
Er du klar?
Lidt regnvejr, og han ville få lungebetændelse.
Lungebetændelse uden behandling ville han hurtigt dø af.
Der er omkring 25.000 indbyggere i Syros og 13.000 katte.
Holdningen til katte her er, at de er skadedyr.
De er som rotter og mus og er uønskede. De tror, de er syge og rører dem ikke.
Her vil vi komme ind og ændre deres mentalitet.
Vores ø er et lille sted.
I gamle dage var der intet steriliseringsprogram.
Så vi endte med en meget stor kattebestand.
Jeg var ikke kattemenneske før.
Den første tilgang var, at der var for mange.
De fleste elsker katte.
TAXACHAUFFØR
Jeg ved ikke hvorfor.
Jeg kom til øen for ti år siden.
Jeg kendte ikke situationen her.
Jeg så tusindvis af vildkatte,
som formerede sig ofte.
DYRLÆGE
Det var en ond cirkel af fødsler og dødsfald.
Vi er blevet ret kendt for det kattereservat,
vi åbnede for cirka ti år siden.
Vi har omkring 20 katte, der venter på adoption.
Gå nu.
Hvis vi kunne få dem alle ud i nye hjem,
er vi fri til at gøre mere.
De fleste har en sygdom, vi først skal hjælpe dem med.
Og så får vi dem som regel vaccineret,
og så venter vi et par uger for at sikre, at de ikke har uønskede bivirkninger,
og så er de ret klar til at komme videre.
Adoptionsprocessen er ikke så nem,
for vi prøver at få katte adopteret internationalt.
Det er en stor proces først at finde folk på Facebook.
Folk skriver til os,
og vi prøver at se, hvad deres baggrund er.
Er de passende?
Vi har sendt katte til Tyskland, Canada, Danmark og Schweiz.
Overalt.
Det er vanskeligt at få dem fra Syros til Athen Lufthavn,
så fra Athen til der, hvor de skal hen i verden.
En stor del af arbejdet er at få kontakt til kattene og navngive dem.
Bare for at sige til dem: "Du er vigtig for os."
Da vi fandt Bella, vidste vi ikke noget
om hendes næsekræft.
Hun er blevet opereret, og vi må holde Bella adskilt.
Med næsekræft troede vi ikke, hun nogensinde ville blive adopteret.
Det var usandsynligt, at nogen ville påtage sig sådan en kat.
Hun er en meget særlig kat.
Hun elsker at blive aet,
og hun kommer og sover ved siden af mig hver aften.
Så der er noget mellem os.
Jeg er fra Danmark, og i Danmark har katte et helt andet liv.
Jeg har haft et rigt liv.
Jeg begyndte at studere mode som ung,
og jeg havde eget firma, hvor jeg designede håndtasker.
Det føltes godt, men der manglede noget.
Jeg manglede et større formål med det.
Da jeg var 16 og på vej i skole en dag,
tog jeg ikke bussen til skolen,
men kom hjem, som ledet af et lys af en slags,
tog mit pas og penge, og jeg tog til Heathrow Lufthavn,
og jeg tog et fly til New York.
Jeg påbegyndte en rejse for at forstå, hvad menneskets formål var.
Vi mødtes faktisk til et seminar om Kunsten at være menneske,
og det var noget, der fascinerede mig dybt.
Hun var rejst hjemmefra i samme alder.
Vi faldt straks for hinanden,
så vi udviklede os sammen,
og vi har været sammen i 27 år, tror jeg, det er.
Hej, mis. Kom så. Kom nu.
-Lucas, kom. -Har du set Cham Cham?
Nej.
Det her er Benji, også kendt som Juju.
-Tiny. Kom nu, Tiny. -Tiny, kom nu.
Er det Noogie?
-Ja, det er. -Ja, Noogie.
Det er Mous Mous.
Det er som et lille overskæg.
Hej med dig.
Lila er fantastisk, for på nul tid,
og det er helt ærligt,
kunne hun navnene på alle 65 katte, og jeg var forbløffet.
Her er Temple, her er Sammy, her er Polly, her er Banjo,
og her er Coco.
Der er Kali, Lucas, Tiny, Snowy.
Richard og Joan er 100 % viet til kattene, men de er ret private mennesker.
Vi levede et luksuriøst liv i Danmark.
Vi købte et hus ved siden af dronningen, hendes sommerresidens.
Og den danske prins
løb forbi om morgenen med sine soldater.
En af dem spillede fløjte, og han løb forbi,
og han gav et meget kongeligt, lille nik, hvis han så os.
Vi rejste verden rundt. Vi har været i England, USA
og i Canada et stykke tid.
Vi ledte begge efter et sted, hvor vi følte, vi kunne slå os ned.
Han vidste, at jeg ledte efter noget, der gav mig tilfredsstillelse i livet.
På et tidspunkt dengang fik jeg så dårligt helbred,
at min læge, der havde sendt mig til alle specialister, sagde:
"Jeg kan ikke gøre mere for dig."
Han led af kronisk træthedssyndrom.
Han var altid træt og lå ned det meste af dagen.
Han sagde: "Kunne du bo ved middelhavet og bare sidde ved vandet?"
Ved en mærkelig tilfældighed kom vi til Syros.
Det var den værste tid at flytte til Grækenland i.
Det var, da krisen begyndte i 2008.
Butikkerne lukkede en efter en.
Vi nåede til et punkt, hvor vi ikke havde nogen penge.
Ikke en eneste øre.
Da havde vi investeret alt fra Danmark her,
men vi følte, at dette enten er slutningen,
eller enden på begyndelsen, eller starten på enden.
Vi vidste ikke hvad.
Vi havde kun været her et par uger,
da Richard kom og sagde: "Jeg så en killing i haven."
Der var to små killinger i busken, der gemte sig,
og en af dem var meget syg.
Jeg vidste straks, at jeg skulle få til dyrlægen.
Dyrlægen mente ikke, at den ville klare sig,
men jeg var vedholdende, fordi jeg var åben for det.
Jeg sad bare hver dag og sørgede for, at han fik antibiotika.
Når man har reddet et liv, vil man redde et til.
Man har lige reddet et liv. Den følelse kan ikke beskrives.
Joan og jeg indgik en aftale om, at 20 var nok.
"Vi må holde dem under 25, for 30 er…"
"Okay, 30 er grænsen."
"Jeg går ikke over 35."
"Hvem har 35 katte?"
Vi har vist 65 katte nu.
Det lægger pres på os hver gang, vi redder en kat,
for det her sted er bare for fyldt, og vi har brug for mere plads.
Vi har brug for mere plads, så det ikke bliver så trangt
for de katte, der bor her.
Jeg vidste ikke meget, da jeg begyndte.
Vi havde en killing, der plejede at sidde her hos mig.
Hun var opmærksomhedskrævende. Hun stod mig så nær.
Jeg tænkte: "De er alle raske, alle vores reddede katte har det godt."
Da den første vinter kom, blev hun meget syg.
Jeg vidste ikke, hvad der skete med hende, men det gik ned ad bakke.
Det viste sig at være det første udbrud af parvovirus,
som er dødelig, hvis katte ikke vaccineres.
Det var særligt smertefuldt, fordi dyrlægen sagde:
"Hvis hun var vaccineret, ville hun ikke være død."
Når man lærer det på den hårde måde, rammes man hårdt.
Den killing, vi fandt på gaden…
Vi er bekymrede for hans syn.
Hvis han mistede synet, ville han være i fare.
-Han har meget dårlige øjne. -Ja.
Og han har også nyset og hostet,
så han er bestemt forkølet.
-Kan du se det røde ved tænderne? -Stakkels mis.
Joan er især bekymret for den lille killing.
Den har vaklet rundt,
og det vækker Joans moderkærlighed til katten.
-Han har måske svamp. -Svamp? Okay.
-Vi må passe på. -Du må nok holde ham adskilt.
-Ja. -Ja, okay.
Godt.
Hvad er der med hans øjne? De ser ret dårlige ud.
-Han har katteinfluenza. -Nå.
Jeg giver ham noget mod lopper og flåter,
og om to, tre uger skal vi vaccinere ham.
-Ja. -Kan du sige, hvor gammel katten er?
Hvor gammel? Han er omkring fem måneder.
-Godt. -Tak.
Han er lille, ikke?
-Han er lille for sin alder. -Meget lille.
Meget sød.
Joan kommer her med en herreløs kat næsten hver uge.
Det er fantastisk.
Det er en lektie for livet. Hvordan kan jeg forklare det?
Hun redder hans liv. Afgjort.
Det er svært at indse, at man ikke kan redde dem alle.
Men, som de siger, gør det en stor forskel for den ene kat, man kan redde.
Intet gøres halvt med Joan og kattene.
Det er en travl dag, syv dage om ugen.
Jeg elsker kattene, jeg krammer kattene.
Jeg kan ikke understrege nok, i hvor høj grad det er Joans værk.
Jeg er der bare for Joan.
Hun begynder dagen kl. 6.45.
Hun fodrer kattene i den nedre del af reservatet,
så dem i den midterste del.
og i den øverste del.
-Kom nu, mis. -Bagdørskattene.
Kattene bag det midterste hus.
Og hele tiden noterer hun, om nogen mangler.
Hvis de gør det, går hun rundt i bakkerne, til hun finder dem.
Mens vi har været her i de sidste ti år, har Richard støttet mit arbejde.
Det har været smukt at se ham arbejde.
Kan vi prøve en…?
Én…
-Ikke rosmarin. Lavendel? -Lavendel?
Kan vi prøve en i dag?
Richard?
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige om ham. Han elsker at være ude i haven.
Præcis. En lille terrasse.
Og de kan sidde…
Disse er lavet med sten og mudder.
Vi gjorde det sammen.
-Netop. Sammen. Vi gør det sammen. -Sammen.
Vi troede på, at hvis vi påtog os projektet,
ville vi bare have en endeløs strøm af mennesker,
der ville melde sig til at hjælpe med kattene
og bo på dette smukke sted, mens de hjalp med kattene.
Jeg kan huske, at jeg mødte Lila på marken og tog hjem og sagde:
"Jeg har lige mødt en ung fransk dame, og hun virker så herlig."
Jeg vidste, at hun tager det seriøst
og har en ægte interesse for kattene og vil lære om dem.
Jeg afsluttede min kandidatgrad i kunsthistorie,
og jeg besluttede at rejse Jorden rundt med min kæreste.
2020 var ikke et godt år til det.
Vi mødte Richard og Joan,
og vi blev straks vilde med kattene og dem og stedet.
Hun gav mig ansvaret for at fodre kattene hver aften på marken.
En uge blev til to, to uger blev til en måned,
og så sluttede det aldrig.
Jeg er her stadig efter fem måneder.
Hej, Harry.
Og nu er min kæreste i Ecuador.
Jeg besøger ham i en måned eller to,
og så kommer jeg tilbage og ser, hvad livet byder på.
Disse katte er herreløse katte,
som vi tager os af hver dag, morgen og aften.
Og de er alle steriliserede.
Jeg kan bruge 15, 30 minutter med dem.
Jeg skifter vand, fodrer dem og tjekker, om alle har det godt
og er sammen med dem.
Du ved, at katte elsker at spise meget.
Da vi begyndte at hjælpe kattene,
så vi flere og flere blive involveret, og dyrlægen begyndte at sterilisere.
De lokale kan se at med lidt, sterilisering og kastrering,
og at give dem en god mundfuld mad hver dag og lidt frisk vand.
Man gør en kæmpe forskel for katte.
Kom, små venner.
Naboerne skælder dem ud,
fordi de ikke fodrer kattene på deres egen grund.
De lægger maden lige her.
De spiser alt det, man giver dem.
Jeg fodrer dem hver dag.
Vi begyndte at lave kattecaféer på øen
og steriliserede de katte, der boede på kattecaféerne.
Vi ikke har nogen finansiering.
Vi bruger vores egne penge. Vi har ingen penge tilbage.
Jeg har brugt 15.000 euro i de sidste fem år.
Det er selvfølgelig ikke til referat.
Vi er heldige at have folk som Manolis Vorrisys, dyrlægen,
der gør en stor indsats
for at hjælpe vildkatte med at finde ly.
Hvordan vil du fortsætte?
Jeg kender ikke området godt,
men ring til dem, så kommer de måske hertil.
Vi fanger den, steriliserer dem og sender dem tilbage.
Formålet er at holde kattebestanden nede.
Ti katte bliver ikke til 50.
Det er bare ti katte, der forbliver ti katte.
-Skal du bruge alle burene? -Det ved jeg ikke.
Vi må vente ti minutter, så kattene kommer til os for at slappe af.
Få fat i hannen.
Manos er en af de dyrlæger, vi mødte
den måned, vi ankom til øen for ti år siden.
Dengang begyndte vi at sterilisere kattene,
og det begyndte at gøre en stor forskel.
Med det utrolige antal katte, vi har på denne ø, er problemet stort.
Vi tager en weekend, hvor alle deltager,
fanger katte, får dem steriliseret og kastreret,
og næste dag tager vi ud og slipper dem fri.
Så det er meget hårdt arbejde.
Vi fodrer 100 katte om dagen.
Maden alene er en stor udgift, så vi indsamler pengene til den.
Jeg tager den…
-Seks. -Af dem?
-Glem det. -Ja?
-Det ved jeg. -Vi har seks af dem.
Godt. Tak.
Jeg har gjort det i ti år, og jeg kan ikke redde dem alle,
men jeg gør, hvad jeg kan, og jeg ved, at det gør en forskel.
Vi skal holde stedet i gang og betale for det hele her.
El-regningen. Om vinteren skal vi holde kattene varme.
Så det er et stort ansvar, som holder mig vågen om natten.
Joan arbejder 16 timer om dagen og har aldrig fået en øre.
Med de frivillige sørger vi for, at de kan få et hus,
elektricitet, brug af bilen, benzin
og nok penge til at spise og ikke føle sig stressede,
men det er ikke et sted, hvor man sparer op til tidlig pension.
Det sker ikke, når man har med dyr at gøre,
medmindre man foretager sig noget uetisk.
Jeg har gummihandsker på, fordi den lille fyr, vi fandt
på gaden, har svamp i ørerne,
og det er en meget smitsom sygdom.
Han har en voldsom influenza.
Det påvirker hans næse og mund,
og han har også dårlige øjne.
-Har han fået et navn? -Vi overvejer "Milo".
Det ville være et godt navn til ham.
Han er meget taknemmelig for at være blevet reddet.
Han sov hele eftermiddagen.
Vi giver ham allerede antibiotika og øjendråber.
Han bliver her, til vi finder et hjem til ham.
Men forhåbentlig går det hurtigt, ikke?
Vi er meget heldige med Bella. Nogen vil adoptere hende i England.
Da vi vil sikre os, at rejsen går godt, sender vi altid en eskorte med.
I øjeblikket er vi heldige at have Lila, som er uvurderlig.
Det her gør mig lykkelig,
og jeg føler, jeg har et formål med livet.
Jeg tror, hun bliver så glad og tilfreds i det hjem.
Jeg er glad på hendes vegne.
Første skal hun til Athen.
Jeg tager båden.
Det er mindre stressende.
Og så tager vi et fly til Paris,
og så kører jeg hende til England.
Jeg kommer nok til at græde meget, for jeg elsker hende så højt.
Helen, vi ville bare takke dig,
for vi troede, at vi måske aldrig ville finde et hjem til Bella.
Vi sagde altid, at når vi fik en kat,
skulle det være en, der måske havde svært ved
at få nogen til at tage den.
Så valget er let. Hun har brug for et hjem.
Helen, vil du se hende?
Vi har hende her i baggrunden. Ja?
Selvfølgelig vil jeg det.
-Hun nyder det. -Det gør hun.
Hun elsker at blive nusset.
Når man viser dyr kærlighed, får man en masse igen.
Netop.
Hej, Bella.
Det er trist, for nogle redder vi, når de er små killinger,
og man får et nært forhold til dem, når de er så små.
Så det er meget trist, men der venter altid en ny killing.
Så det er sådan, vi kommer videre.
Flora?
-Hej. -Hej.
-Bliver Fofi ude? -Ja, det tror jeg.
Wow, de piber meget højt.
De er meget sultne.
De killinger, Flora fodrer, blev fundet i en skraldespand.
De var ti dage.
De var så små.
De åbnede øjnene for to dage siden.
Ja, det kan jeg se.
Hvad synes du om kattene her på Syros?
Jeg synes, det bliver bedre.
Det var meget værre, da her ikke var en dyrlæge.
Der var ikke engang en dyrehandler.
Men nu arbejder vi med klinikken og med sterilisering.
Og nu arbejder jeg med Manolis,
med hans foderstationer og have,
og vi giver et helt andet indtryk af,
hvordan katte faktisk er.
Så han hjælper meget med det her.
Den her er meget søvnig.
Jeg er helt hypnotiseret af ham.
Hej. Hej, Milo.
Kom, mis. Du godeste.
Du var ivrig efter at komme ud og se verden igen.
Hej, Milo. Åh, ja.
-Se ham. -Du bliver ikke længe, vel?
Men se ham. Hans fremskridt er fantastisk.
Åh gud.
Ja, på seks dage…
-Hans øjne er normale. -Det er ret dramatisk.
-Wow. -Det er ret dramatisk.
Hans øjne er et perfekt eksempel på…
For de så frygtelige ud, da vi fandt ham,
og uden øjendråberne ville han langsomt
blive blind, fordi de ikke blev behandlet.
Han har også taget på.
Jeg tror, han holder mest af at spise.
Han kunne æde konstant, hvis vi lod ham gøre det.
Ja, du er en glad dreng, Milo.
Og du fik også et adoptionstilbud. Ja, det fik du.
-Hvad synes du om det? -Hvad er det tilbud?
-Det er faktisk i Holland. -Okay.
-Ja. -Godt.
Familien har en seksårig dreng.
Og med sådan en killing bliver han så glad nu.
Jeg tror, det er en god match, da han er så kærlig.
Få katte er så kærlige i den alder, når de lige er kommet fra gaden.
Vil du med til Holland?
-Vi har et hjem til dig der. -Ja.
Du er på vej.
"Jeg er på vej."
Hej, Bella.
Det er svært at sige farvel,
men jeg ved, det er for at få al den kærlighed og opmærksomhed,
hun aldrig havde drømt om.
Hun var meget genert, da jeg ankom,
og hun udviklede sig meget på de få måneder.
Hun er en særlig kat.
Der er noget mellem os, så jeg bliver da ked af at miste hende.
Nogle gange har Joan svært ved at tage afsked.
Vi kan ikke undlade at knytte os til kattene,
for man hjælper dem med kærlighed.
Det er arbejdet.
Vores arbejde er ikke at beholde dem. Det er at hjælpe dem på vej.
Man kan se dem.
Jeg ved ikke, om du gik rundt her.
Man ser, at der er mange katte, uden at de bliver jagtet af folk.
Nogle kan måske ikke lide det, men det er okay.
Generelt er Syros et godt sted for kattene.
Jeg tror ikke, at vi her på Syros kan leve uden katte.
Katte er en del af vores kultur.
DEN NYSGERRIGE KAT
VI LEVER SAMMEN
Det er et stolt dyr,
som forbinder os med naturen.
Når man ser kattene glade,
og man ser haverne, anlagt som de er,
er det i sig selv en glæde.
Og der er stilhed overalt.
Kom nu.
Kattene bringer os så meget lykke.
Deres små ansigter, hver med deres lille personlighed.
Deres energi fylder stedet med liv, og det er smukt.
Jeg glemte at tage de trin.
-Til taget. -Okay.
Der er en joke om, at katteredning er lidt ligesom mafiaen.
Når du er med, er der ingen udvej.
I ti år har det ligget øde hen neden for vores have.
Reservatet er ti meter den vej.
Vi har haft en ideel vision om,
hvad der kunne være en lille reservat-landsby.
Det er så mærkeligt, at den har været her, og den er til salg.
De er mest færdige, disse tre,
som bliver til de frivillige, besøgende og hjælpere.
Det bliver et lille adoptionscenter.
Fra det øjeblik vi henter dem, og de er sløje og syge,
og vi tror, nogle ikke klarer det,
og de kommer sig…
At gøre dem raske og føre dem gennem den proces
og se dem blomstre og live op igen.
Det er, som om man kan se lyset i dem igen.
Og så at finde et hjem til dem
og se billeder af dem i et hjem,
hvor de er så elsket,
og lever det liv, de bør leve…
Det er utroligt. Helt utroligt.
AMBER GRACE STORBRITANNIEN
Det er idéen om en reservat-landsby for kattene,
hvor Syros kan se naturen blomstre.
Ikke over 500, Joan.
Lov mig det. Ikke over…
-Tusind, siger du? -Det er rimeligt nok.
Bella er glad i Norfolk, England.
Hun har masser af kærlighed og legetøj.
Milo ankom godt i Holland.
Hans øjne er fine,
og han elsker at lege med sin menneskebror.
Tekster af: Pernille G. Levine