Često se kaže
da Japanci mačke smatraju posebnim bićima.
Na primjer, Maneki-neko, mačka koja priziva.
Smatraju da donosi sreću.
Ne znam možete li ih nazvati glasnicima duhova,
ali mislim da svakako privlače Japance i japanski karakter.
Osobno,
vjerujem da su nositelji „tajanstvenih poruka“.
Zapravo, u vrijeme kad mi je bilo zaista teško
i kad nisam mogla naći odgovore,
rad na umjetnosti posvećenoj mačkama dao mi je sposobnost
da nadiđem svoju maštu
i otvorim svoj život moru novih mogućnosti.
Ne mogu vjerovati kako je sve to ispalo.
Nisam ni sanjala da bih mogla biti ovako sretna.
ORIGINALNA NETFLIXOVA DOKUMENTARNA SERIJA
Kad sam bila dijete, uvijek sam se udubljivala u nešto.
Mislim da nisam bila tip za suradnju.
Morali su me zaustavljati ako sam s nečime bila napola gotova.
Kad sam išla u osnovu školu,
nacrtala sam kulisu za školski nastup.
To me toliko okupiralo da sam ostajala nakon nastave.
Ostajala sam satima nakon nastave i samo sam crtala.
Toliko sam voljela crtati.
Od svih umjetnika najviše se divim Picassu.
Vidite koliko je bio tehnički talentiran.
Iako ovo možda zvuči kao klišej,
kad me pitaju što toliko volim na Picassu,
uvijek odgovorim: „Njegovu strast.”
Wakuneco dolazi od japanskih riječi „waku”, okvir, i „neco”, mačka.
Dakle, ta riječ znači „mačka u okviru”.
Smislila sam mnogo različitih naziva,
ali mislila sam da se „Wakuneco” lako pamti.
Tehniku filcanja vune otkrila sam kada sam pokušala porubiti suknju.
Otišla sam u trgovinu potrepština za ručni rad da kupim materijal.
Tako sam naišla na to.
Nisam znala da se tako može stvarati umjetnost.
Odmah sam bila oduševljena.
Živim s tri mačke koje se zovu Shima, Fuku-chan i Guri.
Sve su udomljene.
Kad god se osjećam iscrpljeno,
njihova me blizina liječi.
Kad sam se počela baviti filcanjem vune, već sam bila zaljubljena u njih.
Cijelo sam vrijeme crtala,
uključujući i brojne portrete,
pa sam pomislila: „Da počnem izrađivati skulpture od vune?”
Počela sam raditi trodimenzionalne portrete.
Ovo je fotografija mačke Miyu, ruske plave mačke.
Ova je mačka živa, zar ne?
Tvoj kreativni proces neće biti isti kao inače.
Kako ćeš to učiniti?
Sachi iz Wakuneca upoznao sam kad sam imao svoj kanal na YouTubeu.
Pokazivao sam ljudima kako da stvaraju vlastiti materijal.
Tada mi je Sachi poslala snimke i pitala me želim li
snimiti što ona radi.
Kada sam vidio njezin rad, pomislio sam:
„Ovo je fora. Svijet to mora vidjeti.”
Ovako?
-Da, to je dobro. -Dobro, idemo.
Naš prvi video na YouTubeu imao je više od 1 000 000 pregleda.
Tada smo shvatili da možemo postići nešto. Mislili smo da imamo dobar proizvod.
Otad se broj gledatelja stalno povećavao,
a sve me više ljudi tražilo da uokvirujem njihove mačke.
Tada još nisam bila u ovoj fazi.
Donedavno sam uokvirivala mačke koje su preminule i otišle u raj.
Ali ovaj put,
ovaj put ću upoznati mačku koju ću uokviriti.
Naravno, radujem se što ću upoznati vlasnicu.
Ali to što ću upoznati Miyu i otkriti kakva je mačka,
to je još uzbudljivije.
To što imam Miyu,
to je kao da imam dijete ili brata ili sestru,
ali i najbolju prijateljicu.
Katkada postane veoma nježna, pomalo poput ljubavnice.
Imamo smiješan odnos.
Iskreno,
moja obitelj nije voljela životinje
i nismo smjele imati kućne ljubimce.
Kada sam se odselila od roditelja i otišla na faks,
odlučila sam u život uvesti Miyu.
Otad smo nerazdvojne.
-Ja sam iz Wakuneca. -Zdravo. Drago mi je.
I meni je drago.
Ovo je tako sretan dan. Hvala što ste došli.
Miyu je tako slatka.
Na YouTubeu i društvenim mrežama vidjele smo
da Sachi stvara nevjerojatna umjetnička djela.
Na snimci koju smo gledale stavljala je brkove
i to su navodno bili pravi brkovi te mačke.
Vidi se koliko voli mačke kojima se koristi kao modelima
pa smo htjele da Wakuneco uokviri Miyu.
Rekla je da si slatka, Miyu.
Postajem emocionalna.
Tako je slatka.
Miyu sada ima deset godina. Uskoro će imati 11.
Ne pomlađuje se i ne znamo kad će nas napustiti.
Tužne smo kad razmišljamo o tome.
Jesi li sad model, Miyu?
Baš slatko.
Budući da će rad biti s nama dok je Miyu još tu,
pomisao da će Miyuin duh ući u djelo
nakon što ona ode,
nekako mi olakšava tjeskobu oko odlaska.
Mogu li provjeriti boju, molim vas?
Skupila sam dlaku koju sam iščetkala.
Imam cijelo klupko.
Nevjerojatno.
-Ovo je jako korisno, hvala. -Stvarno? To je sjajno.
Je li uvijek tako smirena?
Oduvijek je smirena mačka, da.
Kada biste morale odrediti boju očiju,
što biste rekle,
koje su joj boje oči?
Mislim da su žućkasto zelene.
Žućkasto zelene.
Mislim da su ideje vlasnika
veoma važne za moj rad.
Zato vlasniku ili vlasnicima
postavljam mnogo pitanja o mačkama.
Ono što čujem spojim s vlastitim dojmovima
kako bih stvorila konačno djelo.
Ovo je današnja fotografija.
Izglađujem boju kako bih postigla neutralniji ton
pa ispisujem fotografiju.
U ovome je poslu lako pogriješiti oko boje.
Neke su nijanse sive crvenkaste, neke su nijanse sive plavkaste
pa je važno da me vode ove fotografije
kako bih vidjela koja je boja najbolja.
Zapravo, divim se umjetnicima
koji se mogu izraziti apstraktno.
Na primjer, Picasso je bio jako dobar u tome
da ni iz čega stvori cijeli svemir.
Nažalost, ja u tome nisam dobra.
Sve što stvaram je konkretno.
Iskreno, nekoć me jako mučilo što je moja umjetnost tako konkretna.
Da, hvala.
Znam.
Ne vidim.
Dobro.
Miyu, koja će biti model za ovo djelo,
ima jednobojno krzno bez pravih gradacija.
Možete zamisliti, krzno sa složenim gradacijama boja
mnogo je teže replicirati.
Zapravo, teško je replicirati krzno bilo koje boje.
Ako upotrijebite samo jednu nijansu sive, izgledat će poput plišane igračke.
Morate paziti da ne pretjerate s jednom nijansom.
Zatim moram odrediti stupanj gradacija,
što je jako važno.
-Mislim da je ova nijansa. -Dobro.
-Vidjela sam vaše snimke na internetu. -Zaista?
Vidjela sam onu na kojoj izrađujete oči i bila sam oduševljena.
Zaista? Znali ste tko sam? Fantastično!
Veselim se vašem sljedećem videu na YouTubeu.
-Hvala. -Hvala.
Sachi iz Wakuneca upoznao sam
u školi za umjetnost u kojoj smo oboje radili.
Zamolili su me da izradim okvir za jedno njezino djelo.
U to vrijeme nisam znao mnogo o njezinoj trodimenzionalnoj umjetnosti.
Tada se uglavnom bavila crtanjem.
Ali zvučalo je zanimljivo pa sam pristao.
Bok, Tada!
-Hej! -Zdravo!
-Dugo se nismo vidjeli. -Da.
Bilo je teško napraviti okvir ove veličine.
Mislila sam da bi bilo bolje da su okviri manji.
Širina okvira
koji si posljednji napravio bila je taman,
samo je možda bio malo debeo.
Mislila sam
da bi debljina mogla biti ista kao širina.
Možda nešto između ovoga i onoga?
Neću ugroziti ideju koju sam smislila,
samo ću je nadopuniti.
Sachi mi iskreno kaže što joj se sviđa.
Ima veoma jasnu viziju
što uvelike olakšava moj posao.
Moje umjetničko djelo uvijek počinje
crtežom olovkom mačke koju uokvirujem.
Pažljivo ću nacrtati lice mačke
kako bi se otpočetka uklopila u moju viziju.
Ako vam vizija nije jasna otpočetka,
možete se naći usred procesa
i shvatiti da ste pogriješili.
Tada je iznimno složeno ispravljati pogrešku.
Zato je veoma važno raditi pažljivo.
Naravno, najvažnije je
da umjetničko djelo zaista nalikuje na mačku.
Volim dati svoj obol
i naglasiti milinu u voljenoj mački
koja je vlasniku ionako najslađa mačka na svijetu.
Gu-chan.
Baš si slatka.
O čemu razmišljaš u posljednje vrijeme?
Sunčaš li se sad?
Molim?
Vidiš li park ispred sebe?
Hvala što si došla.
-Ovo je čudesno. -Zar ne?
-Hoćemo li se fotografirati? -Dobro.
Čekaj.
To je sjajno.
Na fakultetu, mislim da je to bilo na satu umjetnosti,
predavač nas je pitao želimo li nešto.
Svi su govorili o praznicima i o upoznavanju slavnih.
Ali Sachi je rekla: „Želim biti talentirana.”
A onda sam pomislila: „Ona je malo drukčija.”
Na dobar način, naravno.
Ima velike ciljeve. To sam pomislila kad smo studirale.
80 % mojih pratitelja su žene.
Naravno, jako sam sretna što me prate,
ali mislim da žene vole moje radove jer spadaju u kategoriju lutke.
Mislim da dečki ne znaju što bi s tim.
Kada bih mogla nadići ideju da stvaram lutke,
kada bi mislili da stvaram skulpture ili umjetnička djela,
to bi bilo dobro.
Kad budeš zadovoljna s onime što si postigla u Wakunecu,
naći ćeš novi smjer.
Nećeš uvijek izrađivati mačke.
Mislim da bi se mogla vratiti dvodimenzionalnoj umjetnosti.
Jer ipak jako dobro crtaš.
Da, ali da budem iskrena,
mislim, da to što dobro crtam,
danas to ne znači previše.
Bacila sam gotovo sve svoje crteže.
Kada sam crtala,
mislila sam da su moji crteži dosadni.
Osjećala sam kao da sam u mračnom tunelu i da ću zauvijek ostati u njemu.
Nigdje nisam vidjela izlaz.
No svejedno sam imala strast.
Samo nisam znala
kako da se nosim s osjećajima.
Prelijepo je.
Čudesno.
Prije nego što sam pokrenula Wakuneco, htjela sam biti profesionalni fotograf.
Zato sam fotografirala krajolike.
Tako je teško fotografirati nešto što ima pravi karakter.
U pejzažnoj fotografiji
možete imati deset različitih subjekata u kadru,
ali ako svaki kadar nema individualnost,
nijedan ne može imati karakter.
Proputovala sam cijeli Japan,
sa svojim fotoaparatom, i fotografirala sam.
Jednom sam putovala šest sati u jednom smjeru
kako bih fotografirala planinsku bujicu.
Kao i uvijek, nisam znala kako najbolje pristupiti kadru.
Obično mi za jedno djelo treba nekoliko mjeseci.
Kad sam počela s filcanjem,
zaključila sam da je najteže pogoditi mačje uši.
Nevjerojatno je teško postići da izgledaju tanko.
Ali slatke su djelomično baš zbog toga što su tako tanke.
Zato mislim kako je važno da ih samo ne preletim.
Moram ih pogoditi.
Bazu je teško izgraditi
jer se morate pobrinuti da ne izgubi oblik
tijekom godina.
Kada se sjetim da će je vlasnik imati godinama,
želim dati sve od sebe kako bi dobili ono najbolje od mene.
Problem s očima je u sljedećem.
Čak i ako su iste boje kao i oči modela,
ipak ne uspijevaju prenijeti osobnost.
To je čudna činjenica koju morate zapamtiti, ali je zanimljiva.
Uvijek pokušavam postići dojam
kao da gledate u oči voljene osobe.
Dakle, nije uvijek najvažnije vjerno kopirati boju,
nego prenijeti dojam o tome kako oko izgleda.
Kada stvaram boju krzna,
ako pažljivo pogledate,
vidjet ćete da je korijen dlake svjetliji, a vrhovi su tamni.
Krzno ima veliku raznolikost.
Kako bih prikazala koliko je Miyuino krzno sjajno,
na rubovima je malo svjetlije, a kada se približavate sredini,
vidjet ćete malo tamniju boju koja prirodno izbija.
U ovome je djelu trebalo u obzir uzeti mnogo toga,
ali mnogo sam vremena potrošila baš na njezine oči.
Relativno sam brzo pogodila oči ruske plave mačke,
ali namučila sam se oko toga
da istaknu Miyuinu osobnost, ne da su oči bilo koje ruske plave mačke.
To je zaista bio najizazovniji dio
ovog projekta.
Morala sam dobro razmisliti o tome.
-Zdravo. -Zdravo.
-Hvala na vašem vremenu danas. -I vama.
Neki ste mi dan poslale brkove.
Bilo ih je ukupno devet, zar ne?
Da ih je deset, izgledalo bi lijepo uravnoteženo.
Možda možemo iskoristiti tih devet brkova
i čekati da ispadne još jedan brk
pa da ga dodamo ostalima.
Možda bi to bolje izgledalo.
Tako sam sretna što ćemo zauvijek zadržati Miyuine prave brkove.
Zapravo…
Miyu je ovdje sa mnom.
Još joj nisam vidjela lice,
ali imam osjećaj da je Miyu kod vas.
Dat ću sve od sebe da stvorim Miyu
i veselim se što ću vam je isporučiti.
I mi se tomu radujemo.
Hvala vam najljepša na vašem vremenu.
-Hvala! -Vidimo se uskoro!
Osjećam se kao…
Kao da su me napokon otkrili.
Kada stvaram za Wakuneco, najviše pazim na sljedeće.
Čak i da mi to bude posljednje djelo,
ne želim ni za čime žaliti.
Naime, do sada sam uvijek…
Kada sam god pokušala postići nešto,
uvijek sam u to unijela dušu i srce.
Imala sam mnogo poteškoća
u ostvarivanju onoga što sam htjela učiniti.
U jednom trenutku zaista sam htjela biti slikarica,
a onda sam htjela biti fotografkinja.
Bez obzira na to koliko sam se trudila, nitko me nije vidio.
Sada kada imam Wakuneco,
mnogi ljudi mogu vidjeti moj rad i traže da im napravim te portrete.
Mislim da je to pravo čudo.
Moj portret Miyu
možda nije savršen,
ali je rad od srca.
Nadam se da će donijeti mnogo radosti i Miyuinim vlasnicama.
Sinoć mi je bilo teško spavati.
Obavljala sam posljednje pripreme.
Pitala sam se i bi li rad mogao biti bolji.
A onda je iznenada svanulo pa sam krenula.
Zdravo!
-Zdravo! -Lijepo vas opet vidjeti!
-Hvala što ste me primile. -Hvala što ste došli.
Hvala što ste došli.
Ovo je vaš Wakunecov portret.
Molim vas, pogledajte.
Smijem li?
Malo sam nervozna.
Evo.
Miyu je stigla.
Miyu, želiš li pogledati?
Drago mi je što je vidim.
Idemo. Tri, dva, jedan.
Čudesno!
Oči su savršene.
Kako divno!
Tako mi je drago.
Ne mogu vjerovati.
Tako sam sretna.
-I brkovi su jako slatki. -Da, jesu.
Ne migolji se, Miyu…
Zahvali dragoj gospođi.
Miyu, preslatka si.
Šokirana sam. Izgleda živo. Oči su sjajne.
Sretna sam što to mislite.
Stvarno mislim da me Wakuneco spasio.
Dio mene koji sam smatrala manom
sada je moj najjači adut.
Samo to nisam shvaćala.
Tek kada je ovo postala moja stvarnost,
tek kada sam prihvatila te osobine
koje sam smatrala svojim manama,
tek kada sam ih maksimalno iskoristila
i unijela strast u ono što radim,
tek su tada sumnje počele blijedjeti.
„Yoko, Chihiro,
hvala vam što ste mi pružile ovu divnu priliku.
Mislim da ću u svom životu stvoriti samo šačicu Wakunecovih portreta,
ali jako mi je drago što sam upoznala vas.
Nadam se da će vam Miyuin portret donijeti radost
i da ćete još godinama uživati u Miyuinom društvu.
Voli vas Sachi iz Wakuneca.”
Da me sada pitate, sviđam li se sama sebi,
jasno bih mogla odgovoriti: „Da!”
Prijevod titlova: Jelena Šestak