Vil dere komme ut i "kattioen"?
Er dere klare?
Det er ikke noe lureri. Kom igjen.
Kom inn, alle sammen!
JEG ER ETT DÅRLIG FORHOLD UNNA Å HA 30 KATTER
Kom igjen!
Der, ja.
Dere!
Leder du an, Jax?
Kom igjen, til "kattioen"!
Dere!
Jax! Hei, Jax!
Kom ut, alle sammen!
Sånn, ja! Så flink du er, kom!
Nesten gjennom!
GJETER KATTER
Jeg heter Samantha Martin,
og jeg er sjefsmenneske og trener for The Amazing Acro-Cats.
APPLAUS
De er ikke russiske sirkuskatter som gjør alt perfekt.
De er katter som oppfører seg som katter, og de gjør folk glade.
Alle vinner.
Enten er folk imponerte, eller så ler de.
De er showets stjerner,
og de er stjernene mine.
EN ORIGINAL-DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
Da jeg flyttet hit , så jeg for meg noe som dette.
Dette er en drøm som blir virkelig.
Jeg bodde i Chicago og var klar for en forandring.
Jeg var ferdig med storbylivet.
Så jeg flyttet til Georgia for tre år siden,
og det var helt magisk hvordan jeg fant huset.
Vi kjørte langs veien, jeg så et Til salgs-skilt,
og så bare stanset vi, banket på døra
og sa: "Kan vi se på huset? Vi så skiltet."
Han viste oss rundt, og det var kjærlighet ved første blikk.
Det hadde alt jeg ønsket meg i et hus.
Jeg tenkte: "Det er perfekt for kattene."
Jeg har alltid elsket lilla. Hver gang jeg får male noe lilla…
Og jeg tror kattene liker det også.
De elsker å være på turné.
Så her hjemme vil jeg at de har et magisk, avslappende, stimulerende sted,
for de er arbeidskatter, men de er også kjæledyr,
og de fortjener det beste.
Acro-Cats startet rundt 2005.
Jeg har alltid elsket dyr,
og den gangen underviste jeg folk om ville dyr,
men drømmen var å trene dyr til film og TV.
Det var en livslang drøm.
Det finnes mange hundetrenere,
og katter er det nest mest etterspurte dyret til film.
Men de er vanskelige å jobbe med.
Så jeg ville fokusere på katter,
men jeg hadde ikke noe rykte som kattetrener,
og ingen resultater å vise til.
Så jeg tenkte:
"Hvordan kan jeg få vist fram kattene og få oppdrag til dem?"
Jeg begynte med et band.
Jeg lærte kattene å spille piano, og så la jeg til gitar og trommer.
Og folk elsket det.
Det utviklet seg sakte og smertefullt.
Hver gang jeg hadde et oppdrag, sa jeg til en venn:
"Jeg har et show på onsdag. Vil du være assistenten min?"
"Ja vel…", sa de. For det var flaut!
Folk begynte å strømme til for å se kattene gjøre ikke særlig mye,
bortsett fra bandet.
Jeg kjøpte noen enkle rekvisitter,
et par stiger og et tau.
Vi fant et kunstgalleri som ønsket underholdning.
Og jeg sa: "Kan jeg komme med kattene mine?"
Det var selvsagt en katastrofe, for kattene ble distrahert.
Jeg har lært mye om å trene katter opp igjennom,
gjennom prøving og feiling. Mest feiling.
Jeg var så fokusert på:
"Hva foregår i hodet på kattene? Hva tenker de?"
Jeg begynte å se forbedringer hos kattene.
Folk tror man ikke kan trene katter. Selvsagt kan man det!
Skaff deg en klikker og noen godbiter, så skal du få se.
Så begynte jeg å finne steder der jeg kunne ta med en liten kattetrupp.
For ti år siden fikk jeg en Myspace-melding…
Ja, Myspace.
…fra en dame jeg ikke kjente, og hun sa: "Jeg kommer til byen din,
en venn av meg anbefalte deg,
kunne du tenke deg å jobbe på showet mitt?"
Og en link til The Acro-Cats.
Jeg sa: "Ja, absolutt!"
Jeg hadde booket musikk i Austin i Texas, hvor jeg bodde i fem-seks år.
NYTTÅRSFEST
Hun kom til Austin med showet. Det solgte ut.
Og hun spurte meg: "Når skal du bli en del av sirkuset?"
Jeg nølte litt, men det var sånn det startet.
Her!
Hvor er tvillingene?
Dette er Roux, Buster,
her er Ahi Tuna, Albacore Tuna. Og den andre tvillingen?
St. Claude.
Asti, Bowie, Wiki, Noah, Jax.
Dixie!
Vi hadde satt opp forestillinger for hele året,
før mars, og så kom COVID.
Alt har blitt avlyst.
Jeg må la kattene få gjøre et eller annet, de trenger det.
Det gjør de virkelig. De kjeder seg.
Jeg må bare være kreativ til vi kan begynne å jobbe igjen.
Å, der er Ahi oppe i hjulet.
Hun liker å trene litt.
Heia, Ahi! Hun liker å få applaus.
Ja! Ja, Ahi!
Men vi har planer i helgen,
vi har en spesiell presentasjon av showet i Atlanta i Georgia.
Det er vanligvis et stort sted,
men på grunn av pandemien blir det en veldig komprimert versjon.
Stedet er nytt for oss.
Det er masse nye ting og lukter, så det blir spennende.
Jeg føler meg heldig som bor på Mjau Herregård, det er et paradis.
Jeg kan slappe av med kattene i "kattioen".
Jeg stresser for den økonomiske situasjonen.
Driver dere og sjefer? Ja, du gjør det.
Jøss, litt av en "kattitude".
Er dere klare?
Jeg begynte å ta imot fosterkatter,
og det ble som et kall å fostre katter og utdanne folk.
Jeg innså at jeg faktisk kan gjøre en forskjell.
Så jeg begynte å ta til meg kattunger,
og hittil har jeg funnet nye hjem til nesten 270 katter.
Disse fire kattungene ble forlatt av moren sin.
Jeg har bærbare kuvøser og alt som trengs for å holde dem i live,
og jeg har flaskematet så lenge at det føles naturlig.
Ja, kom.
Ja! Å, du tok meg!
Dette er den søteste fasen, denne alderen.
De er perfekte nøster av glede.
Hør på de små motorene.
Vanligvis finner vi hjem til dem på veien, så det er enda et problem.
Ikke turnere, fostre kattunger og fortsatt gi mine egne katter oppmerksomhet.
Så derfor må noen av triksene jobbes litt med, for jeg har vært…
Når de er under en uke, må du mate dem cirka hver tredje time, døgnet rundt,
så det er slitsomt.
Kanskje en av dere blir den neste skateboardkatten. Hva tror dere?
Da jeg begynte å booke show, kjørte jeg selv.
Da Polly kom om bord, tok hun det til neste nivå.
Hun så at vi trengte en tredje person.
Det er utfordrende å finne folk som vil bo på en buss,
tett oppå en annen person, døgnet rundt, med 16 katter.
Charmaine har vært med meg en god stund.
Hun er kunstner og driver med masse flotte ting selv.
Musikk og ild…
Jeg glemmer aldri første gang jeg så Cat Bus,
med Samantha Martin bak rattet, og ansiktet til Big Tuna foran.
Jeg tenkte: "Dette er perfekt for meg.
Jeg vil jobbe for kattesirkuset."
Jeg forlot det gamle bandet mitt for et katteband.
Jeg posjerer kyllingbryst til trening.
De må ikke overkokes, så jeg må følge godt med.
Jeg prøver å koke den raskt, men om den er for tørr,
vil ikke kattene bli så begeistret.
Da må jeg gjøre det på nytt, for de er veldig kresne. De får…
Jeg har peanøttsmørkjeks til meg, og kylling og tunfisk til kattene.
Han ser ut som en filmstjerne, men…
Han klarer seg.
-Pelsen hans er flott. -Han er fin.
Bowie, skal du bare sitte på skateboardet?
-Kan jeg dytte litt på deg? -Hvem er dette?
Så det er tre dager til showet?
-Ja. -Hvor lenge er det siden sist?
Siden februar og…
Mars, april, mai, juni, juli. Ja, åtte måneder.
Vi er fortapte.
Vi er fortapte!
Det blir kjempebra. Ahi!
Ahi, kom. Ahi!
Ahi!
Ahi, nå skal du skinne! "Ja, det skal jeg."
Ahi! Overser meg fullstendig. Ahi!
Husker du dette, Jax?
Hva tror du, Jax? Jax!
Bowie! Kom, Bowie!
Bowie!
Nue! Kom bort hit.
-Hva snakker du om? -Er du klar? Nue.
-Nue! -Ikke pokker.
Klar? Klar, Jax?
Ikke noe juks, Jax.
Hun gjør det, og… Ser du? Det er juks.
Ok. Det var fiasko, Jax.
Jeg ville kalle det en fiasko, Jax.
Ok. Kom igjen, Dixie!
Dixie! Ja. Dixie!
Dixie!
Kom igjen, Dixie! Ok, og dobbel!
-Og dobbel! -Skikkelig dobbel.
Greit, og…
Dobbelt på merket, hva?
Sånn, ja. Bare én gang til.
Bowie, du klarer det. Ja!
Sånn, ja! Litt til! Kom igjen, Bowie!
Gå sakte.
Hei, Bowie.
Bowie, kom.
Du klarer det!
Du må ned i vekt, Bowie.
-Dette showet blir bra. -Det blir fantastisk.
Et minneverdig show. Et vi vil snakke om i lang tid framover.
-Nitten billetter, forresten. -Jøss!
EN KAN ALDRI HA FOR MANGE KATTER
Vi turnerte til august i fjor. Da hadde jeg vært på veien siden februar,
og jeg trengte en pause.
Jeg ville også reparere bussen.
Dette er turnébussen vår, og den har ikke alltid sett sånn ut.
Før så den sånn ut.
Jeg fikk laget et nydelig design på den som representerer alle kattene.
Vi stolte på noen som sa de skulle reparere bussen.
Jeg hadde kjent personen i fire år,
så da vi ble svindlet, var det et stort tilbakeslag.
Reparasjonen startet i august, men så
begynte ting å gå sakte, og det virket merkelig.
Det ble helt stille, og jeg begynte å lure.
Jeg tenkte at jeg fikk gå til en proff og få det gjort skikkelig.
Da vi kom for å hente bussen, kjente vi den ikke engang igjen,
for folien var tatt av, og interiøret var ødelagt.
Og bussen før…
Vi hadde et vakkert Kitten City-oppsett.
Dette er Kitten City.
Her er Kitten City.
Øverst har vi de nyfødte, og kuvøsen.
Denne etasjen er til de litt eldre.
-Nei! -Ikke hopp!
Det var magisk.
Og nå
ser det sånn ut.
Det kunne enkelt ha blitt løftet ut i én del,
men i stedet ble det nådeløst revet i filler.
Dette fant vi bak her.
Alt var bare revet ut.
Det var blitt lagt tregulv, og det var et soverom.
Jeg vet ikke om han tok tingene selv, eller ville selge dem.
Det har vært et tøft år for meg.
Først brukte jeg ni måneder, etter et år med kreftbehandling,
jeg jobbet ræva av meg i ni måneder for å gjøre opp for det året,
og så tape alle de pengene…
Det var hjerteskjærende.
Samantha fikk kreft for to år siden, rett før COVID traff.
Hun var akkurat blitt frisk. Først kreften, så bussen,
og så døde et par av de eldre kattene.
Det har vært veldig mye for henne.
Så vi har virkelig hatt det tøft.
Veldig fint. Man kan alltid stole på keyboardisten.
Du er god på keyboard.
Bowie, skal vi varme opp litt mens vi venter på St. Claude?
Du er fantastisk! Du klarer det!
Du vet…
-Du klarer det! -Gjør tingen.
Bandet er litt rustent.
Men vi nærmer oss.
Det er ikke like spennende å spille hjemme som å være på turné.
Men det er lenge siden siste spillejobb.
De siste konsertene gikk Bowie ut blant publikum for å flørte,
det var litt problematisk. Typisk trommiser.
Hei, kompis, jeg har savnet deg!
DYREPLEIER
Debbie, en av assistentene mine, er dyrepleier…
Det er fantastisk å ha en dyrepleier.
Alle kattene får en helsesjekk før showet og skal bli veid.
-4,6. -Hva?
-Å nei! -Har du gått opp?
6,4 kilo. Hva har du å si til ditt forsvar?
Charmaine og jeg skal sette klistremerker på bussen,
for folien som var på bussen, har blitt revet av.
Så jeg har trykket og skåret ut klistremerker i vinyl
for å sette noe på bussen,
så folk kan se hvem vi er, og hva vi gjør.
Vi gjør det selv, som mye i Rock Cats.
Andre ganger ville vi satt bort jobben, men fordi økonomien er veldig stram nå,
gjør vi det selv, for vi er litt blakke.
-Litt blakke. -Ja.
Det blir så fint!
Det er så fint å ha et eller annet der.
Noe som viser hvem vi er.
-Ja. -"Vi gir ikke opp."
-"Kattene betyr noe." -Det gjør de.
Sånn!
Her kommer de.
Asti er mistenksom.
Kom igjen, du er fanget.
Inn med deg.
Roux-en vår.
-Nå trenger vi bare St. Claude. -Jeg har Nue.
Nue! Det var frekt, Nue.
-Ja. -Åh, Dixie!
Synger du blues, Dixie?
Har vi ikke flere katter enn dette?
De pleier å komme løpende, men de er ikke vant til menn.
Mannfolka løper ikke ned dørene her.
Tuller du?
Man skulle tro de sto i kø med alle disse kattene.
Det er jo kjempeattraktivt, en dame med 24 katter.
-Ja! -Ja.
IKKE SLIPP UT KATTENE SAMME HVA DE SIER
-Vi trenger også Cluck Norris. -Cluck Norris, ja.
Den beryktede Cluck Norris!
Uovertruffen cymbal- og tamburinspiller.
Sjåføren har ikke kommet. Da er vi ikke av gårde til klokka sju.
Kom igjen, Univers!
Om ikke fyren uteblir, og jeg må kjøre.
Tester mjau-hornet!
Mjau mjau mjau mjau
Kom, da!
Mjau mjau mjau mjau
Vil du ha kos?
Å, ja!
-Er det ham? -Jeg tror det. Han kom!
Ja!
Ned, fri, revers, kjør.
Jeg pleier å ha den nede, i tilfelle en katt tråkker på den.
-Jeg går og flytter bilen, så du kan… -Ok.
Lyden av at vi er på vei!
Følg kattebilen!
Å rigge til kvelden før gir oss muligheten til å trippelsjekke alt.
Det er mer stressende
å rigge til og vite at du skal på scenen rett etterpå,
å ha det tidspresset på seg.
Det er mer stressende for alle, også kattene,
for de merker hva vi tenker og føler.
Det er bedre å rigge til, gjøre klart og sjekke at alt er i orden,
vite hva vi skal gjøre dagen etter, og få en god natts søvn.
-Publikum bør sitte der… -Vi kan være på gulvet her.
Det er ingen dum idé. Bare snu alt rundt.
Mener du alvor?
Vel, det er… Det kommer til å bli… Vi faller av… Det er ikke…
Scenen er perfekt størrelse, om alt var på samme nivå.
Og bandet… Jeg vet ikke hvor bandet skulle være.
Nei, jeg vet ikke.
-Er det et band? -Ja.
-Ja, kattebandet. -Mennesker som…
-Nei, katter. -Katter som spiller instrumenter?
Vi har et helt band. Så hvor skal bandet stå?
Hvor mange medlemmer er det i kattebandet?
Først var det tre, så var det fire med kubjella.
Og kylling, cymbal og tamburin.
-Har bandet et navn? -Ja, The Rock Cats.
-Som "Rockettes", men "Rock Cats"? -Ja, Rock Cats.
Tuna and the Rock Cats.
Har de en sexy kvinnelig vokalist?
-Samantha? -Ja.
Om 24 minutter forvandles jeg til et gresskar.
-Vi får begynne å bære inn. -Ja.
Hvem hjelper oss med å bære inn de tunge tingene?
Alt sammen.
-Bære de tunge tingene. -La meg sjekke.
Hvem er klare til å løfte tunge ting? Ja!
Ok, kult! Kom igjen! Jeg er med!
Showene er en viktig finansieringskilde for å forsørge kattene,
og det er stort sett alt vi har nå.
Det er overlevelse.
Man må bare sørge for lys, og mat og medisiner til kattene.
Og så fortsetter alt enda en dag.
Ja, det er mye stress og…
Alle er nervøse og…
De har aldri gått så lenge uten å gjøre et show.
Så det blir…
Det blir interessant.
-Tre av oss som står og drikker. -Ja.
-Jeg har et mindre panikkanfall. -Vi trenger en peptalk.
Jeg gjør noen Siste sekund-armøvelser.
-Fine bukser! -Ja.
-Er dere klare for showet? -Nei.
Hvilken er dette? Denne? Denne?
-Hvilken… Bruk den med glitter. -Det er en med enda mer glitter.
-Denne har masse glitter. -Elsker deg.
-Å du store! -Jeg må teipe på disse.
De vil skjule at jeg ikke har gjort armøvelsene mine.
Jeg tok med vektene mine.
-Vi ses bak scenen. -Kanskje.
-Vi ses bak scenen. -Kanskje jeg kommer.
-Kan ikke love noe. -Ikke få meg til å gråte, Samantha.
Kattene vil gjøre det bra…
Vi er nesten klare.
Tusen takk for tålmodigheten,
vi begynner forestillingen så snart som mulig.
Jeg visste ikke at vi ikke var klare.
Selger noen katteører?
-Trenger du noe? -En vodkashot.
Om et lite øyeblikk vil vi presentere Astro-Cats!
Skjerp deg!
Ja!
VELKOMMEN APPLAUS
Alltid viktig å tøye.
Kom igjen, Tuna, over! Du klarer det!
Kom igjen. Ja!
Bravo, Tuna!
Han er en tøff forhandler.
Greit, en liten strekk.
A, B.
Dixie!
Kom igjen, Dixie! Du er fantastisk!
Bra.
Ikke kryss den linjen, i så fall er det "fugl".
APPLAUS
Ikke la høna vinne!
-Ja! -Bra, Tuna!
APPLAUS
Acro-Cats!
Om et øyeblikk skal bandet spille.
The Rock Cats!
Tuna på kubjelle, for alle band trenger en kubjelle.
Tusen takk for at dere kom i kveld,
til det første showet vi har hatt siden februar.
Takk! Håper dere likte forestillingen!
-Skål for The Acro-Cats. -For Acro-Cats!
-Skål! -Skål!
Kattene holder meg gående.
Det har vært én ulykke etter den andre.
Utallige tilbakeslag.
Og fansen har kommet oss til unnsetning mange ganger.
Jeg kan ikke svikte kattene. De trenger meg.
Å gi opp er ikke noe alternativ.
Gi opp? Jeg har svømt bokstavelig talt midt ute på havet.
Det er like langt å svømme tilbake som å fortsette.
Så…
Så jeg fortsetter. Fortsetter å svømme.
TIL BLUE
Tekst: Marie Wisur Lofthus