Kijöttök a cicaudvarba, srácok?
Oké, készen álltok?
Nem trükköt tanulunk. Gyertek!
Mindenkinek szól. Gyerünk!
CSAK EGY ROSSZ KAPCSOLATRA VAGYOK 30 MACSKÁTÓL
Gyerünk, srácok!
Ez az!
Srácok!
Te mutatod az utat, Jax?
Gyertek a cicaudvarba! Futás!
Srácok!
Jax! Szia, Jax!
Gyerünk! Mindenki jöjjön ki!
Ez az! Remekül csináljátok!
Majdnem ott vagyunk!
A nevem Samantha Martin,
és én vagyok az emberi vezérigazgatója és idomárja…
az akrobata cicák társulatának.
TAPS
Ők nem tökéletes orosz cirkuszi macskák, akik mindenre hajlandók.
Igazi macskák, úgy is viselkednek, és örömet szereznek az embereknek.
Mindenki mindig nyer.
Az emberek vagy álmélkodnak rajtuk, vagy nevetnek.
Ők a műsor sztárjai,
és az életem sztárjai is.
A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ DOKUMENTUMFILM-SOROZATA
Amikor ideköltöztem, valami ilyesmit képzeltem el,
és valóra vált az álmom.
Chicagóban éltem, és éreztem, hogy készen állok a változásra.
Már nem volt szükségem a nagyvárosi életre.
Így három évvel ezelőtt Georgiába költöztem,
és csodálatos módon rátaláltam erre a helyre.
Az utcában kocsikázva megláttam az „Eladó” táblát,
így megálltunk, és bekopogtunk a fickóhoz:
„Megnézhetjük a házat? Láttuk, hogy eladó.”
Szóval megmutatta a házat, és szerelem volt első látásra.
Mindent megvolt benne, amit valaha is akartam.
Tudtam: „Ez tökéletes lesz a cicáknak.”
Mindig imádtam a lilát.
Ha esélyem van lilára festeni bármit…
És úgy tűnik, ez a szín a cicákhoz is illik. Szerintem.
Imádnak dolgozni, imádnak utazni,
és fontos, hogy mikor hazatérnek,
egy varázslatos, pihentető, inspiráló otthon fogadja őket,
mert dolgozó macskák, de az én kiscicáim is,
és megérdemlik a legjobbat.
Az Acro-Cats 2005 körül kezdődött.
Egész életemben imádtam az állatokat,
és mint állatvédelmi szemléletformáló mindig az volt az álmom,
hogy állatokat tanítsak be filmes és tévés szerepléshez.
Kutyaidomárból rengeteg van,
és a forgatásokhoz a cicák a második legkeresettebb állatok.
De notóriusan nehéz velük dolgozni.
Így gondoltam, a cicákra koncentrálok,
de nekem sem igazán volt szakmai reputációm,
és a cicáknak sem.
Szóval ez volt a kérdés: „Hogy tudnék munkát szerezni a cicáknak?”
Elsőként a zenekar jött létre.
Megtanítottam a cicákat zongorázni, majd belevittem egy gitárt és egy dobot.
És az emberek imádták.
De lassan és kínkeservesen alakult ki.
Ha bejött egy fellépés, és felhívtam valamelyik barátomat,
hogy „Szerdán fellépésem lesz. Lennél az asszisztensem?”
Hát, nem nagyon lelkesedtek.
Mert kínos volt!
Aztán egyre többen lettek kíváncsiak a cicákra,
akik nem csináltak semmi különöset, ha leszámítjuk a zenekart.
Vettem pár egyszerű kellékeket egy vasboltból,
pár létrát, egy kötelet.
Találtam egy galériát, amely szórakoztató műsort keresett,
így beajánlottam a macskáimat.
Persze, katasztrófa volt, mert a macskák figyelme elkalandozott.
Sokat tanultam a macskák idomításáról az évek során.
Főként próba-hiba útján. Főként hibáztam.
Így igyekeztem megfejteni,
hogy „Mi zajlik ezekben a macskákban?”
„Mi jár a fejükben?”
És kezdtem eredményeket elérni.
Az emberek szerint a macskák nem idomíthatók.
Ez egyáltalán nem igaz.
Szerezz egy klikkert, pár finomságot, és meglátod, mit tud a macskád.
Aztán elkezdtem olyan helyeket keresni, ahová elvihettem a cicatársulat.
Körülbelül tíz éve kaptam egy üzenetet a Myspace-en…
Igen, a Myspace-en.
Egy hölgy írta, akivel sosem találkoztam,
hogy a városomba látogat,
és egy barátja már beajánlotta nálam.
És tudni akarta, hogy szeretnék-e vele dolgozni.
És ez volt az Acro-Cats.
Persze azonnal igent mondtam.
Koncertszervezőként dolgoztam Austinban, ahol akkor már úgy öt-hat éve éltem.
Elhozta a műsort Austinba, és minden jegy elkelt.
Rögtön meg is kérdezte: „Mikor jössz át a cirkuszhoz?”
Eléggé meglepődtem… de így kezdődött.
Ide!
Hol vannak az ikrek?
Ők itt Roux, Buster,
és ők meg Ahi Tuna, Albacore Tuna. Hol a másik iker?
St. Claude.
Asti, Bowie, Wiki, Noah, Jax.
Dixie!
Már egész évre voltak fellépéseink, tudod, március előtt,
amikor jött a Covid.
Konkrétan mindent lemondtak.
Ki kell hoznom a cicákat, hogy mozogjanak,
mert szükségük van rá. Nagyon.
Unatkoznak.
Találékonynak kell lennem, míg újra elkezdhetünk turnézni.
És beleugrik! Ahi a mókuskerékben.
Imád kardiózni.
Gyerünk, Ahi! Szereti, ha megtapsolják.
Igen! Hurrá, Ahi!
A hétvégére azt terveztük,
hogy tartunk egy különleges bemutatót a műsorunkról Atlantában, Georgiában.
Ez amúgy egy nagyon tágas terem,
de a járvány miatt csökkentett létszámú előadás lesz.
Új helyszín, még nem jártunk ott.
Tele lesz új látnivalókkal, illatokkal, szóval érdekes lesz.
Nagyon szerencsés vagyok, hogy a Miaú-kastélyban élek,
mert egy paradicsom.
Sokat vagyok a cicákkal a cicaudvarban, és egyszerűen csak lazítok.
Egy kicsit pánikolok a pénzügyek miatt.
Főnökösködünk, srácok?
Szóval te főnökösködsz.
De makrancos kiscica!
Oké, srácok, készen álltok?
Belevágtam az örökbefogadási programba,
és az emberek tájékoztatása mellett ez vált a fő missziónkká.
Rájöttem, hogy sokat tehetek ezen a területen.
Szóval egyre több cicát fogadtam örökbe,
és mostanra már csaknem 270 cicának segítettem új otthont találni.
Ezt a négy cicát elhagyta a kóbor anyukájuk.
Vannak inkubátoraim, berendezéseim, amikkel életben tudom tartani őket,
és nagy rutinra tettem szert az üvegből való szoptatásban.
Igen, gyere ide!
Igen, megértetted!
Akkor a legcukibbak, amikor ennyi idősek.
Tökéletesen boldog kis lények.
Hallod ezt a burrogást?
Általában a turnékon találnak új gazdit.
Szóval ez is egy probléma:
nem turnézunk, gondoznunk kell a befogadott cicákat,
és időt kell szakítanom a saját macskáimra.
Csiszolni kéne még a mutatványokat is, mert mostanában…
Egyhetes koruk alatt három-négy óránként kell etetni őket,
és persze éjszaka is,
szóval nagyon fárasztó.
Talán épp ti lesztek az új gördeszkás cicák.
Mit szóltok hozzá?
Az első fellépéseknél én voltam a sofőr is.
Majd jött Polly, és sokkal jobban megszervezte az egészet.
Rájött, hogy kell egy harmadik ember is.
Kihívás olyasvalakit találni, aki hajlandó egy buszon élni,
ilyen távolságra egy másik embertől, heti hét napon át, 16 macskával.
Charmaine már jó ideje velem van.
Művész,
és csodálatos dolgokat csinál.
Zenével, fáklyákkal…
Sosem felejtem, mikor először megláttam a cicabuszt,
Samantha Martin a kormánynál, a nagy Tuna-portré az orrán.
Rögtön tudtam, hogy ez az.
A macskacirkusznál akarok dolgozni.
Elhagytam a régi bandámat a cicazenekar miatt.
Buggyantott csirkemellet készítek a betanításhoz,
szóval nem szabad túlfőzni.
Ez a legfontosabb.
Próbálom nagyon gyorsan csinálni, de ha túlságosan átfő,
a macskák fintorognak: „A csirke túl száraz.”
És akkor kezdhetem elölről, mert…
Nagyon különlegesek. Úgy értem…
Én mogyoróvajas kekszet eszem,
de a macskák tonhalat és csirkét.
Úgy néz ki, mint egy filmsztár, de…
Szerintem rendben van.
- Gyönyörű a bundája. - Nagyon jó cica.
Bowie, itt fogsz ülni a gördeszkán?
- Tologassalak egy kicsit? - Ki ez?
Szóval három nap múlva fellépés lesz?
- Igen. - Mikor volt az utolsó fellépés?
Februárban, tehát…
Március, április, május, június, július.
Nyolc hónapja.
Bajban vagyunk.
Nagy bajban.
De akkor is jó lesz. Ahi!
Ahi, itt van. Ahi!
Ahi!
Ahi, most mutasd meg! Azt mondja: „Jó.”
Ahi!
Ne is törődj velem! Ahi!
Emlékszel erre, Jax?
Mit szólsz, Jax?
Jax.
Bowie! Gyere ide, Bowie!
Bowie?
Nue.
Itt van, nézd!
- Miről beszélsz? - Mehet? Nue, itt van.
- Nue! - Még csak azért sem!
Jól van, mehet? Mehet, Jax?
- Ne csalj, Jax! - Tessék, Jax!
Megcsinálja, és…
Látod? Ezt nézd! Ez csalás.
Rendben, Jax. Ezen megbuktál.
Szerintem ezen megbuktál, Jax.
Rendben. Gyerünk, Dixie!
Dixie!
Ez az. Dixie!
Dixie!
Gyerünk, Dixie!
Oké, és most duplázzunk!
- Duplázz! - Kitűnő csapatmunka!
Rendben, és…
Próba kipipálva, ugye?
És ez az! Na még egyszer!
Bowie, menni fog. Igen!
Jól van, megy ez.
Még egy kicsit! Gyerünk, Bowie!
Lassan!
Hahó, Bowie!
Bowie, itt van!
Meg tudod csinálni!
Jó lenne lefogynod egy picit, Bowie.
- A műsor nagyon jó lesz. - Csodálatos lesz.
Nagyon emlékezetes lesz. Örökké beszélni fogunk róla.
Egyébként 19 jegynél járunk.
- Hűha! - Ugye?
SENKINEK SEM LEHET TÚL SOK MACSKÁJA
Tavaly augusztus végéig turnéztuk.
Már február óta úton voltam,
és szerettem volna egy hosszú szünetet,
és megjavíttatni a buszt.
Szóval ez a turnébuszunk,
és régen nem így nézett ki.
Ilyen volt.
Volt ez a gyönyörű fólia rajta, ami az összes macskát jelképezte.
Megbíztunk valakit, aki vállalta, hogy rendbe teszi a buszt.
Négy éve ismertem az illetőt,
de sajnos átvert minket, ami alaposan áthúzta a terveinket.
A javítások augusztusban kezdődtek, és utána…
Valahogy minden olyan fura lett, olyan lassú.
Mintha megszűnt volna az adás: „Mi folyik itt?”
Tudtam, hogy el kell mennem egy profihoz,
ha rendes munkát akarok.
Mikor eljöttünk a Cicabuszért, alig ismertük fel.
Levették róla a fóliát,
és a belsejét teljesen lerombolták.
A régi buszban volt egy gyönyörűen berendezett „Cicaváros”.
Ilyen volt Kitten City.
A cicák városa.
Felül voltak az újszülöttek és az inkubátor.
A második szinten a picit idősebbek.
- Ne! - Ne ugorj!
Bűbájos volt.
És most…
így néz ki.
Egy darabból állt,
tehát egy mozdulattal ki lehetett emelni,
de az egészet gonoszul lerombolták.
Ezt találtuk helyette.
Mindent kitéptek belőle.
Fával burkolták be a padlót, és tettek bele egy hálószobát.
Nem tudom, hogy ő tartotta-e meg, vagy keresni akart rajta.
Érzelmileg mozgalmas évem volt.
Kilenc hónapot fektettem a cicákba egy év rákterápia után,
kilenc hónapig güriztem, hogy behozzam az elvesztett évet,
és odalett az összes pénz…
Fájdalmas volt.
Samantha két évvel ezelőtt rákos volt, épp a Covid előtt.
Épp csak felépült.
Egymás után jött a rák, aztán a busz,
aztán pár idősebb macska elpusztult.
Egyik csapás a másik után érte.
Szóval kimondottan küszködünk jelenleg.
A ROCKCICÁK
Jó, nagyon ügyes. Mindig számíthatunk a zongoristára.
Olyan ügyesen zongorázol!
Bowie, mit csinálsz?
Bemelegítesz, mielőtt befut St. Claude?
Csodálatos! Meg tudod csinálni, gyerünk!
Tudod te ezt.
- Megvan! - Előbb a trükköt!
A zenekar picit rozsdás.
De össze fog állni.
Az itthoni fellépés picit unalmas,
nem olyan izgi, mint a turné.
De már jó ideje nem volt előadásuk.
Bowie az utolsó fellépéseken faképnél hagyta a zenekart,
hogy a közönséggel flörtöljön, szóval volt egy kis gond.
Tipikus dobos. Ilyenek a dobosok.
Gyere, pajti! Helló! Hiányoztál!
Debbie, az asszisztensem állatgyógyász,
és egyszerűen fantasztikus, hogy velünk van.
Az összes cicát megvizsgálja a fellépés előtt,
és megméri a súlyukat.
- Négy és fél kiló. - Micsoda?
- Jaj, ne! - Hűha, meghíztál?
Négy és fél kiló? Mit kell mondanod magadnak?
Charmaine és én matricákat teszünk a buszra,
mert az eredeti fóliákat letépték.
Így kinyomtattam pár matricát, amit felragaszthatunk a buszra,
hogy az emberek tudják, mivel foglalkozunk.
Mi magunk csináljuk, akárcsak a legtöbb Rock Cats-projektet.
Normális esetben fizetnénk érte valakinek,
de mivel jelenleg a pénz elég szűkös,
inkább mi csináljuk, mert le vagyunk égve.
- Egy picit. - Szóval, igen.
Egész jó lett.
Olyan jó, hogy van ott valami, igaz?
Valami, ami ránk utal.
- Igen. - „Nem adjuk fel.”
- „Ezek a cicák számítanak.” - Igen.
És meg is vagyunk.
Jönnek.
Asti gyanakszik.
Csapdába estél.
Jól van, menj be szépen!
A kis Roux.
- Jó, már csak St. Claude hiányzik. - Nue nálam van.
Mi? Nue, ne már! Nue, ez nem volt szép.
- Igen. - Dixie!
Bluest énekelsz, Dixie?
- Bújj be! - Mintha több macskánk lenne.
Általában idefutnak, de nem szoktak hozzá a férfiakhoz.
- Nem mintha annyi … - Úriember hívogatna.
Nem!
Azt hinné az ember, hogy letépik az ajtót a sok cica miatt.
Nincs vonzóbb egy nőnél, akinek 24 macskája van.
- Ja! - Igen!
NE ENGEDD KI A CICÁKAT, BÁRMIT IS MONDANAK!
Samantha, Cluck Norris is kell.
- Ja, Cluck Norris. - Cluck Norris.
A hírhedt Cluck Norris!
A páratlan cimbalmos és tamburinos.
A sofőr még nem jött meg.
Már biztos, hogy nem érünk oda hétre.
Gyerünk, univerzum!
Ha nem jön, nekem kell vezetnem a buszt.
Leteszteljük le a cicadudát.
CICAVÁROS
Gyerünk!
Hozzám akarsz bújni?
Jól van.
Egek, ő az?
- Azt hiszem. - Egek! Tényleg eljött?
Igen!
Üresjárat, tolatás, vezetés.
Azt általában lecsukom,
mert ha rálép egy cica, tudod…
- Elviszem az autót, hogy tudj… - Oké.
Ez a hang azt jelenti, indulunk!
Követjük a cicás autót.
Ha előző este elindulunk,
akár háromszor is le tudunk ellenőrizni mindent.
Sokkal kevésbé stresszes,
mint a fellépés napján utazni, tudva, hogy még előttünk a műsor,
és versenyt kell futni az idővel.
Mindenkinek stresszesebb, még a macskáknak is,
mert átveszik, amit gondolunk és érzünk.
Szóval így a legjobb, elindulunk, tudjuk, hogy minden rendben lesz,
tudjuk, mit kell tennünk másnap,
és nyugodtan alszunk, remélhetőleg.
- A közönség ott is ülhetne… - Mi lehetnénk itt lent.
Nem is rossz ötlet. Megfordíthatjuk az egészet.
Komolyan gondolod?
Úgy értem, mert lehet… Le is eshetünk, mert nincs…
A színpad mérete ideális, csak egy szinten kéne lennie.
És a zenekar… Még nem tudom, hol lesz a zenekar.
Még nem látom.
Bocs, van egy zenekar?
- Igen. - Egy zenekar?
- A macskáké. - Emberek játszanak…
- Nem, a macskák. - A hangszereken?
- Oké. - Van egy egész zenekarunk.
De hová tegyük őket?
Szóval, hány tagja van a macskazenekarnak?
Régen hárman voltak, de a tehénkolompossal négyen lettek.
Plusz csirke, cimbalmos, tamburinos.
- Van neve is a zenekarnak? - Igen, a Rock Cats.
- Mint a „Rockettes”, de „Rock Cats”? - Ja. Tuna és a Rock Cats.
Van egy szexi női frontembere is a bandának?
- Figyelj, Samantha! - Igen.
Még 24 percem van, utána tökké válok.
- Jó, akkor be kéne rakodnunk. - Igen.
Oké, szóval ki segít berakodni a nehéz dolgokat?
Mindent.
- Behozni a nehezét. - Kiderítem.
Oké.
- Van kedvetek cipekedni? - Igen!
Király. Gyerünk!
- Jó móka lesz! - Jövök!
A turné azért olyan fontos,
mert így szerzünk pénzt a cicák gondozására,
és egyelőre nincs más forrásunk.
Harc a túlélésért.
Égve hagyjuk a villanyt, megetetjük őket, beadjuk a gyógyszereket.
És holnapig minden rendben lesz.
Igen, sok a stressz, és…
Tudod, mindenki ideges, és…
Úgy értem… szó szerint…
Sosem volt ilyen hosszú szünet a fellépések között, és…
Így egész biztos…
Hogy érdekes lesz.
- Mi hárman állunk, és figyelünk. - Igen.
- Kisebb pánikroham kerülget. - Engem is.
Kéne egy motivációs beszéd.
Én csak… Végeztem pár kargyakorlatot az utolsó percben.
- Szép nadrág! - Igen.
- Készen álltok a műsorra? - Nem.
Ez melyik? Ez? Ez?
Melyiket fogod…
A csillámok jók.
Van egy még csillogóbb.
Ez szuper csillogó.
Szeretlek.
- Te jó ég! - Csak fel kell ragasztanom.
Így majd nem látszik, hogy kihagytam a kargyakorlatokat.
Pedig… behoztam a súlyzókat is.
- Oké, találkozunk a színpad mögött. - Talán.
- Találkozunk a színpad mögött. - Talán ott leszek.
- Nem ígérhetem meg. Oké. - Ne ríkass meg, Samantha!
Nyugi, a macskák ügyesek lesznek.
Mindjárt kész vagyunk.
Nagyon köszönjük a türelmüket,
és igyekszünk a lehető leghamarabb elkezdeni a műsort.
Nem tudtam, hogy nem állunk készen.
Árul valaki macskafület?
- Kérsz valamit? - Egy kis vodkát.
Még pár perc, és bemutatjuk az akrobata cicákat!
Szedd össze magad!
Igen!
ÜDVÖZÖLJÜK A MŰSORBAN!
Mindig fontos nyújtani.
Gyerünk! Ugord át a gátat! Meg tudod csinálni!
Gyerünk! Ez az!
Gyerünk, Tuna!
Nagyon elszánt.
Rendben, nyújtózz egy kicsit!
A, B.
Dixie!
Gyerünk, Dixie! Csodálatos vagy!
Rendben.
Ne lépd át azt a vonalat, mert akkor nem érvényes!
TAPS
Gyerünk! Nehogy a csirke győzzön!
- Igen! - Ez az, Tuna!
TAPS
Az akrobata cicák!
Jó, hamarosan játszani kezd a zenekar.
A Rock Cats!
És Tuna a kolomppal, amiből sosem elég!
Köszönöm, hogy eljöttek ma este!
Ez az első műsorunk február óta.
Köszönöm! Remélem, tetszett a műsor.
- Az akrobata cicákra, jó? - Az akrobata cicákra!
- Csirió! - Csirió!
A macskák ösztönöznek.
Egyik katasztrófa a másik után ért.
Minden ellenünk dolgozott.
És a tény, hogy a rajongók annyiszor segítségünkre siettek…
Nem hagyhatom cserben a cicákat.
Szükségük van rám.
Nem… Szóba sem jöhet, hogy feladjam.
Kudarc? Úgy értem, konkrétan kiúsztam az óceán közepére.
Épp olyan messze van visszaúszni, mint előre menni.
Szóval…
Folytatom. Csak úszom tovább.
BLUE-NAK
A feliratot fordította: Györfi Rita