GRIFFIN, GEORGIE
Chcete na terásku?
Tak jo, můžeme?
PANSTVÍ MŇAUTON
Není to trik. Pojďte.
Pojďte všichni sem. No tak.
JEŠTĚ JEDEN NEVYDAŘENÝ VZTAH A SKONČÍM S 30 KOČKAMI
No tak, pojďte.
To je ono.
Pojďte!
Povedeš nás, Jaxi?
Tak jo, pojďte na terásku.
Pojďte!
Ahoj, Jaxi!
No tak, všichni ven!
To zvládnete. Jde vám to skvěle. Pojďte.
Už tam budeme.
TRÉNINK KOČEK
Jmenuju se Samantha Martin.
A jsem vedoucí a zároveň cvičitelka Úžasných Akro-koček.
POTLESK
Nejsou to kočky z ruského cirkusu, co poslouchají na slovo.
Jsou to kočky, chovají se jako kočky a zlepšují lidem náladu.
Vždycky to fungovalo. Lidi se buď diví, anebo se smějou.
Jsou to hlavní hvězdy našeho pořadu i mého života.
PŮVODNÍ DOKUMENTÁRNÍ SERIÁL NETFLIX
Takhle nějak jsem si to původně představovala. Je to jako splněný sen.
Žila jsem v Chicagu a byla jsem připravená na změnu.
Už jsem nepotřebovala život ve velkoměstě.
Před třemi lety jsem odešla do Georgie
a způsob, jakým jsem to tu našla, byl kouzelný.
Jeli jsme po cestě a já uviděla nápis „Na prodej“,
tak jsme zastavili, zaklepali na dveře
a řekli: „Můžeme si to tu prohlédnout?“
Ukázal nám to tady a byla to láska na první pohled.
Bylo tu vše, co jsem kdy v domě chtěla mít.
A říkám: „Pro kočky to tu bude dokonalé.“
Fialovou jsem vždycky milovala. Kdykoli můžu něco natřít na fialovo…
A kočkám se to asi taky líbí. Myslím.
Rády pracují, rády cestují, a když se vrátí domů,
chci, aby měly magické místo na odpočinek, které je bude stimulovat,
protože jsou to pracující kočky, ale i mí mazlíčci,
kteří si zaslouží to nejlepší.
Akro-kočky jsme založili kolem roku 2005.
Celý život jsem milovala zvířata, tehdy jsem vzdělávala lidi o přírodě.
A chtěla jsem cvičit zvířata do filmu.
To byl můj celoživotní sen.
Psích trenérů je spousta
a kočky jsou druhé nejžádanější zvíře pro film.
Ale jsou známé tím, že se s nimi špatně pracuje.
Chtěla jsem se soustředit na kočky, ale neměla jsem pověst trenérky koček
a moje kočky neměly resumé.
Takže jsem si říkala: „Jak to s těmi kočkami rozjet?“
KOČKY ROCKU
Začala jsem s kapelou.
Naučila jsem kočky hrát na klavír. Pak jsem přidala kytaru a bicí.
A lidem se to moc líbilo.
Pomalu a bolestivě se to vyvíjelo.
Kdykoliv jsem si něco našla, říkala jsem kamarádům:
„Na středu mám naplánované vystoupení.
Budeš mi dělat asistenta?“ A oni: „No dobře.“
Přišlo jim to trapné.
Lidé začali houfně koukat na to, jak ty kočky skoro nic nedělají,
když nepočítám kapelu.
V železářství jsem nakoupila rekvizity,
pár žebříků a provaz.
A našli jsme galerii, která hledala zábavný program.
Zeptala jsem se: „Můžu přivést kočky?“
A samozřejmě to dopadlo katastrofálně, protože kočky pořád něco rozptylovalo.
O tréninku koček jsem se za ty roky naučila hodně.
Metodou pokus omyl. A že těch omylů bylo.
Strašně jsem se soustředila na věci jako… „Co to s těmi kočkami je? Na co myslí?“
A pak jsem u těch koček viděla pokrok.
Lidé si myslí, že kočky nejdou vytrénovat. To je směšné. Jasně, že to jde.
Stačí vám klikr a pár pamlsků a uvidíte, co vaše kočka dokáže.
Pak jsem začala hledat místa, kam bych mohla vzít skupinku koček.
Asi před deseti lety mi přišla zpráva na MySpace.
Ano, na MySpace.
Od ženy, kterou jsem neznala.
Napsala mi: „Přijedu k vám do města.
Doporučil mi vás můj známý.
Chtěla byste se mnou spolupracovat na tomto pořadu?“
Byl tam odkaz na Akro-kočky.
Odepsala jsem: „Ano, rozhodně.“
V Austinu v Texasu, kde jsem žila, jsem už pět nebo šest let řešila koncerty.
Přijela se svou show do Austinu. Měli jsme vyprodáno.
Okamžitě se mě zeptala: „Kdy se přidáš k cirkusu?“
A já na to: „No…“ Takhle to začalo.
Tady.
Kde jsou dvojčata?
Tohle je Roux, Buster
a tady je Ahi Tuna a Albacore Tuna. A kde je druhé dvojče?
St. Claude.
Asti, Bowie, Wiki, Noah, Jax.
Dixie!
Měli jsme na celý tenhle rok naplánovaná vystoupení.
Než přišel březen a s ním i covid.
Všechno se zrušilo.
Potřebuju, aby ty kočky něco dělaly, protože to potřebují.
Opravdu. Nudí se.
Budu muset být kreativní, než se vrátíme do normálu.
To je ono. Ahi je v kole.
Kardio má ráda.
Do toho, Ahi! Líbí se jí, když jí fandíte.
Jo! Hurá!
Tento víkend budeme prezentovat naši show v Atlantě v Georgii.
Běžně vystupujeme ve velkých sálech,
ale kvůli pandemii to bude hodně zmenšená verze.
Na tomhle místě jsme nikdy nebyli.
Bude tam spousta nových vjemů, zrakových i čichových. Bude to zajímavé.
Mám štěstí, že žiju na panství Mňauton, což je ráj na zemi.
Můžu být s kočkami a odpočívat.
Trošku panikařím kvůli naší finanční situaci.
Jste panovační?
Jo, je to tak.
Vy jste nějací rozjetí.
Tak jo, můžeme?
Začala jsem se starat o kočky bez domova.
A společně se vzděláváním lidí se to stalo mým posláním.
Uvědomila jsem si, že tohle má význam.
Tak jsem si začala osvojovat koťata a brát nová.
A už jsme se dostali na 270 koček, pro které jsem našla nový domov.
Tahle čtyři koťátka opustila jejich divoká máma.
Mám přenosné inkubátory a vybavení, abych ty maličké udržela naživu.
Krmím je z lahve tak dlouho, že už je to pro mě přirozené.
Jo, pojď.
Jo! Dostal jsi mě!
Když jsou v tomhle věku, tak jsou nejroztomilejší.
Jsou to dokonalé uzlíčky radosti.
Poslouchejte ten motorek.
Obvykle jim nacházíme domov na turné, takže to přináší další problém.
Nejsme na turné, snažím se vychovávat osvojená koťata
a zároveň se věnovat i svým vlastním kočkám.
Proto některé ty triky potřebují vypilovat, protože…
Když jim je méně než týden, musíte je krmit co čtyři hodiny.
A to 24 hodin denně.
A to je vyčerpávající.
Třeba bude jeden z vás taky jezdit na skejtu.
Co vy na to?
Zpočátku jsem na turné všude řídila sama.
A když se k nám přidala Polly, tak to zase posunula dál.
Uvědomila si, že potřebujeme třetího.
Je těžké najít někoho, kdo bude žít v autobusu,
takhle blízko od někoho dalšího, a to 24 hodin denně a se 16 kočkami.
Charmaine je se mnou už celkem dlouho.
Je to umělkyně a sama dělá spoustu úžasných věcí.
Hudbu, oheň…
Když jsem kočičí autobus viděla prvně,
za volantem byla Samantha Martin, na kapotě byla nakreslená kočka.
A hned jsem věděla, že tohle je to pravé.
Chci pracovat pro kočičí cirkus.
KOČKY ROCKU
Opustila jsem svou kapelu a přidala se k té kočičí.
Pošíruju kuřecí prsa, potřebuju je na trénink.
Nesmím je rozvařit.
Tohle je ta důležitá část.
Snažím se je uvařit rychle, ale když budou moc suchá,
tak na to kočky řeknou: „Fuj, je to moc suché.“
Pak budu muset začít znova. Jsou hodně…
Hodně vybíravé. Dávám jim…
Já jím krekry s burákovým máslem
a kočky dostanou kuře a tuňáka.
Vypadá jako filmová hvězda, ale…
Je v pohodě.
- Má skvělou srst. - Není špatnej.
Bowie, ty budeš jen tak sedět na skejtu?
- Můžu tě trošku posunout? - Kdo je tohle?
Tak jo, takže do vystoupení zbývají tři dny?
Ano. A jak dlouho už jsme nevystupovali?
Naposledy v únoru, takže…
Březen, duben, květen, červen, červenec. Jo, osm měsíců.
Jsme v háji.
Ale jo, bude to super.
Ahi!
Ahi, tady! Ahi!
Ahi!
Ahi, tohle bude tvoje chvilka slávy. Je to tak.
Ahi!
Úplně mě ignoruje. Ahi!
Vzpomínáš si na tohle, Jaxi?
Co myslíš, Jaxi?
Jaxi.
Bowie, pojď sem!
Bowie!
Nue.
Tady.
- O čem to mluvíš? - Můžeme? Nue, tady.
- Nue! - Ani omylem!
Můžeme, Jaxi?
- Tady, Jaxi. - A nepodváděj, Jaxi.
Udělá to, ale…
Koukej, to je podvod.
Tak jo, Jaxi, to nevyšlo.
To byl propadák, Jaxi.
Do toho, Dixie!
Dixie! Jo! Dixie!
Dixie!
Do toho, Dixie!
Tak jo. A dvojitý skok!
- Dvojitý skok! - Vyloženě paráda.
Tak jo. A…
Dokonalé.
To je ono. Ještě jednou.
Bowie, to dáš. Jo!
To dáš, jde ti to!
Ještě! No tak, Bowie!
Pomaličku.
Ahoj, Bowie. Tady.
To dáš, no tak.
Musíš zhubnout, Bowie.
- Ta show bude parádní. - Úžasná.
Bude to nezapomenutelné. Budeme si o tom ještě dlouhou vyprávět.
Mimochodem 19 lístků.
- Páni! - Že jo?
KOČEK NENÍ NIKDY DOST
Loni jsme jezdili po turné do konce srpna.
Jezdila jsem už od února.
Chtěla jsem si dát pořádnou pauzu
a nechat opravit autobus.
Tohle je náš autobus,
který dřív vypadal jinak.
Dřív vypadal takhle.
Měl na sobě krásný polep, na kterém byly všechny naše kočky.
Ten autobus jsme někomu svěřili na opravu.
Toho člověka jsem znala čtyři roky.
A fakt, že nás podvedl, pro nás představuje velkou překážku.
Oprava začala v srpnu a pak…
Začalo to být divné a pomalé.
Ten člověk mě ignoroval a já nevěděla, co se děje.
Tak jsem se rozhodla vzít to k profesionálovi,
aby se to udělalo pořádně.
Šli jsme si náš kočičí autobus vyzvednout a ani jsme ho nepoznali,
protože polep byl ten tam, interiér byl zcela zdemolovaný.
Předtím ten autobus…
Měli jsme tam udělaný Koťátkov.
Tohle je Koťátkov.
Tady je Koťátkov.
Nahoře péče o novorozeňata a inkubátor.
Pod tím část pro starší koťátka.
- Ne! - Neskákej!
Bylo to kouzelné.
A teď…
to vypadá takhle.
Byl to jeden kus, který stačilo vzít a vyndat.
Ale místo toho to zdemolovali.
Tohle jsme tu našli.
Všechno bylo vyrvané.
Dali sem dřevěnou podlahu a udělali z toho ložnici.
Nevím, jestli to bylo pro něj, anebo to chtěl prodat.
Pro mě to byl emočně náročný rok.
Devět měsíců, které jsem strávila po roce stráveném léčbou rakoviny,
devět měsíců jsem makala, abych si vynahradila ten rok.
A když jsem pak o všechny ty peníze přišla, byla to hrůza.
Samantha měla před dvěma roky rakovinu, těsně před covidem.
Zrovna se uzdravila.
Takže rakovina, autobus, pak umřelo několik starších koček.
Pořád se na ni něco valilo.
Máme to teď opravdu těžké.
KOČKY ROCKU
Moc hezké. Skoro na těch klávesách umíš počítat.
Moc ti to s těmi klávesami jde.
Bowie, co myslíš? Rozcvičíme se, než přijde St. Claude?
Jsi parádní! To zvládneš. No tak.
Vždyť to umíš.
- To dáš. - Musíš to udělat.
Kapela vyšla ze cviku.
Ale už se to rýsuje.
Hrát doma není tak vzrušující
jako hrát na turné.
Ale už nějakou dobu nevystupovali.
Bowie na posledních vystoupeních odešel z pódia a šel flirtovat s publikem,
což byl problém.
Typický bubeník. Jak jinak.
Ahoj, kamaráde. Chyběl jsi mi.
Má asistentka Debbie je veterinární technička, což…
Je fantastické mít v týmu někoho takového.
Všechny kočky před vystoupením zkontroluje a zváží.
- Váží 4,6. - Cože?
- Ale ne! - Páni, ty jsi přibrala?
Takže 4,6 kilo. Co mi na to řekneš?
S Charmaine náš autobus polepíme,
protože původní polep z toho autobusu servali.
Takže jsem vytiskla vinylové polepy, abych na ten autobus mohla dát něco,
podle čeho lidi poznají, o co nám jde.
Podobně jako naše záchranářské akce si to všechno děláme sami.
Často za tyhle věci člověk někomu zaplatí, ale protože na tom finančně nejsme dobře,
tak si to uděláme sami, protože jsme tak trošku švorc.
- Tak trošku? - No jo.
Hurá, to je super.
Je paráda tam mít aspoň něco.
Něco, co křičí: „Jsme to my!“
- Jo. - „Nevzdáme se.“
- „Na těch kočkách záleží.“ - Je to tak.
Tak jo, to by bylo.
Tady je máme.
- Astimu se to nezdá. - No tak, je to past.
Tak jo, mazej dovnitř.
Náš Roux.
- Tak jo, teď ještě St. Claude. - Mám Nue.
Páni, Nue! To se nedělá.
- Jo. - Dixie!
Zpíváš smutnou baladu, Dixie?
- Tady! - Nemáme těch koček víc?
Obvykle přiběhnou samy, ale nejsou zvyklé na muže.
Nemám zrovna hromadu nápadníků.
Ale to ne!
Člověk by řekl, že když mám tolik koček, tak se na mě budou dobývat.
To je přece nesmírně atraktivní. Žena s 24 kočkami.
- Jo! - Jo!
NEPOUŠTĚJTE KOČKY VEN, AŤ VÁM ŘEKNOU COKOLIV
- Samantho, potřebujeme Kdáka Norrise. - Jasně, Kdáka Norrise.
Nechvalně proslulý Kdák Norris!
Znamenitý hráč na činely a tamburínu.
Stále nám chybí řidič.
Takže v sedm tam nebudeme.
No tak, vesmíre!
Když se neukáže, budu muset řídit.
Zkouška mňoukacího klaksonu.
No tak!
Chceš se přitulit?
No jo!
To je on?
- Asi jo. - Vážně je tady?
Jo!
Dolů, neutrál, zpátečka, dopředu.
Většinou to nechávám dole, protože kdyby na to šlápla kočka…
- Odjedu s autem, aby… - Dobře.
Tenhle zvuk říká, že pojedeme.
Jeďte za tím kočičím autem.
Příprava den předem nám dává šanci všechno natřikrát zkontrolovat.
Je to mnohem méně stresu než se připravovat s tím,
že hned pak vás čeká vystoupení,
být v takovém časovém presu.
Je to víc stresu pro všechny i pro kočky,
protože ty chápou, co cítíme my.
Můžeme si všechno připravit a zajistit, že to bude v pohodě,
zjistit, co je třeba udělat druhý den, a snad se i dobře vyspat.
- Publikum posadíme tam… - Můžeme být tady na zemi.
To není zlý nápad. Celé to otočit.
To myslíš vážně?
No, bude to… Spadneme… Není tu…
To pódium by bylo skvělé, kdyby bylo celé stejně vysoko.
A pak kapela. Tu vůbec nevím, kam bych dala.
Někam… Nevím.
- Ono to bude s kapelou? - Jo.
- Kočičí kapela. - Lidi, co hrají…
- Kočky? Hrát budou kočky? - Jo, kočky.
- Dobře no. - Máme tu celou kapelu.
Kam ji dáme?
Kolik členů má ta kočičí kapela?
Původně byli tři a pak čtyři s kravským zvoncem.
- Pak přibyla slepice, cimbály, tamburína. - Má ta kapela jméno?
Jo, Kočky rocku.
- Jakože kočky roku, ale rocku? - Jo, Kočky rocku.
Tuna a Kočky rocku.
Máte tam sexy frontmenku a zpěvačku?
- Samantho… - Ano?
Mám už jen 24 minut a pak se proměním v dýni.
- To bychom měli jít vybalovat. - Jo.
Kdo nám pomůže nanosit sem ty těžké věci?
Všechny věci.
- Nanosit ty těžké věci. - Zjistím to.
- Kdo půjde nosit ty těžké věci? - Hurá!
Paráda, jdem na to.
- Bude to sranda. - Jdu taky.
Turné je klíčové, aby byly peníze na to, abychom se o ty kočky mohli starat.
Nic jiného aktuálně nemáme.
Přežíváme.
Musíme prostě přežít, nakrmit kočky a sehnat jim jejich léky.
A přežijeme zase o den déle.
Je to hodně stresující.
Všichni jsou nervózní.
Prostě… Takhle dlouhou pauzu mezi vystoupeními jsme nikdy neměli.
Takže to asi bude…
Bude to zajímavé.
- My tři tu postáváme a popíjíme. - Jo.
- Mám záchvat paniky. - Já už svůj měla.
- Potřebujeme namotivovat. - Říkala jsem si…
Já jsem… ještě posilovala ruce.
- Super gatě. - Jo.
- Připraveni na vystoupení? - Ne.
Který to je? Tenhle? Nebo tenhle?
Který… Použij ten se třpytkami.
Je tu jeden ještě třpytivější.
- Tohle je hodně třpytivé. - Mám tě ráda.
- Božínku. - Musím si to nalepit.
Zakryje to fakt, že jsem neposilovala paže.
Vzala jsem si s sebou i činky.
- Tak jo, uvidíme se v zákulisí. - Možná.
- Uvidíme se v zákulisí. - Možná se ukážu.
- Nic neslibuju. - Nechtěj mě rozbrečet, Samantho.
Tak jo, kočky to zvládnou.
Už jsme skoro připraveni. Děkujeme vám za trpělivost.
Naše kočkování začne co nejdříve.
Nevěděla jsem, že ještě nejsme připravení.
Prodává někdo kočičí uši?
- Potřebujete něco? - Panáka vodky.
Už za chvilku přijdou Akro-kočky!
Vzpamatuj se!
Ano!
VÍTEJTE POTLESK
Musíme se protáhnout.
- No tak, Tuno, přeskoč. To zvládneš. - Do toho!
No tak. Jo.
Do toho, Tuno!
Je nesmlouvavý.
Nejdřív tě podrbu.
A, B.
Dixie!
No tak, Dixie! Paráda!
Dixie, hurá!
Tak jo.
Nesmíš přes tu čáru, jinak je to neplatný pokus.
POTLESK
No tak, ať ta slepice nevyhraje.
- Jo! - Tuna, do toho!
POTLESK
Akro-kočky!
Tak jo, za chvilku nám začne hrát kapela.
Kočky rocku.
Tuna na kravím zvonci. Ten potřebuje každá kapela!
Díky, že jste dnes přišli.
Tohle bylo od února naše první vystoupení.
Díky. Snad jste si to užili.
- Na Akro-kočky. - Na Akro-kočky!
- Na zdraví! - Na zdraví!
Kočky mi dávají sílu.
Byla to jedna katastrofa za druhou.
Strašně moc nezdarů.
A to, že k nám do útulku tolikrát přišli fanoušci…
Nemůžu v tom ty kočky nechat. Potřebují mě.
Nemůžu… Nemůžu s tím skončit.
Nezdary? Doslova jsem musela plavat ze středu oceánu.
Byla to dálka. Ale člověk plave dál.
Takže…
Já budu prostě plavat dál.
VĚNOVÁNO BLUE
Překlad titulků: Lukáš Gurník