Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
HIT THE ROAD
Escrita i dirigida per Panah Panahi.
On som?
Som morts!
Dona-me'l.
Ara mateix!
Què, mare estimada?
- Dona-li, noi. - El què?
- El mòbil. - No t'entenc.
- Prou. - El telèfon mòbil.
Què vols dir? No t'entenc.
- El mòbil. Que ets sord? - Calla.
- No he portat el mòbil. - Calla!
Pocavergonya.
No te'n recordes que et vaig manar que no el portis?
- Li vas manar? - Sí, esclar.
Escorcolla'l.
On l'amagues?
Quiet.
Qui va manar què?
Per què m'escorcolleu?
On està?
Ho vull saber! Qui va manar què?
T'ho va manar el pare abans de sortir de casa.
Ho vull saber!
Obre la porta i fot-lo fora. No suporto els nens mentiders.
Val, doncs fora!
Doncs et treiem els pantalons.
- No! - Mira-li els pantalons.
Els pantalons no! Molt bé, ja us el dono!
Més de pressa.
Teniu. Penseu que valia la pena…
abandonar-me?
- Aquest nen ens farà parar bojos. - Pocavergonya, el tenies aquí?
Abrigat i eixut!
Què fas?
Ja n'hi ha prou.
- Per què la treus? - Agafa'l.
Seu.
Per què he de seure?
Per què?
On són les tisores?
L'ha tallat!
Tranquil!
La targeta SIM, no la teva tita.
Què són aquest crits? No ho suporto.
L'hauríem d'haver deixat a casa sol.
Què faig amb això?
Vols que m'ho empassi?
Potser que s'ho empassi ell…
Quin parell…
S'ha enfadat.
On el portes?
El recollim a la tornada. No t'has de preocupar.
Si li passa res al meu telèfon…
Calla, noi. Fixa't on l'amaga.
La mare ha desaparegut.
Mama, dona'm el telèfon!
Queda't aquí o et menjo.
És molt car! Torna-me'l!
Solta'm!
Solta'm.
Ep, què fas? No trenquis el cotxe, que és deixat.
Ocupa't dels teus assumptes.
Imbècil!
Si no contesto quan em truquin molta gent es preocuparà.
Tinc assumptes importants. Necessito el telèfon.
Oh, no ho sabia. Qui es preocupa per tu, napbuf?
Tothom. Centenars de persones.
Gent que no coneixes.
És molt molest no poder contestar.
Qui són aquests amics que es preocupen per tu?
Qui és preocupa per tu més que ton pare,
ta mare,
ta germana,
l'oncle
o la cunyada del teu cosí?
El cunyat de la dona del teu oncle patern…
Qui es preocupa per tu?
Saps què? No ho saps tot. Què et penses?
A veure, il·lumina'm.
La senyoreta Fakhrayi. Es preocupa de seguida.
Té 40 anys. No és una mica massa gran, per a tu?
La mare és gran, jo vull dir la filla.
L'ossa grassoneta. Com es deia?
No és una ossa. És una gasela.
Si és un gasela vol dir que és seriós.
Molt seriós. Ho tenim tot a punt. Ens casarem.
Escolta… No et mereixes res millor
que la senyoreta Quatre Ulls?
A més son pare et fotrà una pallissa.
No s'atrevirà No el deixareu!
Tens un pare esguerrat i un desastre de germà…
És veritat. Li pegaré jo.
I a tots vosaltres també, si li passa res al meu mòbil.
Espera't!
Ja està.
No hi pots anar.
- Solta'm. - Anem.
Puja al cotxe.
No vull, estic molt nerviós.
- Solta'm. - Estigue't quiet!
Respira.
Estàs segura que te'n recordaràs del lloc?
Sí, l'he marcat amb una pedra.
Com trobarem el mòbil si, que Déu no ho vulgui,
et passa res que esperem que no et passi?
Gràcies, Déu, per aquest paisatge.
Serà possible? Idiota!
No besis la terra!
Perdó, donava les gràcies!
Estàs ple de pols.
- Semblen pistatxos! - Rei!
- Que bonic! - I això, un pastís.
I això unes granotes.
Dues granotes.
El cap d'un lleó.
O l'esfinx, amb les endevinalles.
Impressionant!
- El què? - Això.
- On? - Allí.
Ves amb compte.
Papa, ajuda'm a posar-me bé.
Cinturó!
Retrovisor!
Mirall!
Fre de mà!
Embragatge!
Canvi de marxes!
Intermitent!
Ves amb compte ara quan surtis.
Endavant!
Estic trist
i deprimit.
Si la senyoreta Fakhrayi em truca i no contesto
em deixarà.
Qui se'n farà responsable?
Serà culpa vostra!
Estàs cec?
T'hauries d'haver canviat les ulleres in extremis, no?
Per què no em contesta ningú?
Què vol dir ''in extremis''?
Senyor, se'n farà responsable?
I vostè, estimada senyora?
O vostè, senyor imbècil?
Fes el favor de calmar-te, rei!
Aquests dos adults han fet cas sense protestar.
Res de mòbils!
Papa, el Jessy sembla cansat.
Això és el llac Urmia. De fet ho va ser.
Anys enrere aquí nedàvem.
Ara t'hi pots banyar en pols.
Jo m'estimo més banyar-me en pols.
Així no ens mullem.
Ja està. Fet.
Perfecte!
Està ben fet, noi!
Moltes gràcies, senyor.
Deixa'm veure…
Que punyeta fas?
No es pot netejar.
Què passa?
Tens idea del que costa?
Sé que poc.
Primer ton germà i ara tu.
M'arruïnareu, entre tots dos. No puc tornar el cotxe així.
Solta'm.
Ha destrossat el cotxe. No es pot netejar.
Ja ho netejarem. Ens estan seguint. No diguis res.
Què has dit?
Ens estan seguint i no em fa gens de gràcia.
T'he entès a la primera.
Així per què et quedes mirant-me com si res?
Havies acabat de parlar?
Us he sentit!
Ens estan seguint.
Que guai, ens estan seguint!
Actueu amb normalitat.
Està sol?
Gira i comprova-ho.
A tu et sembla que això és actuar amb normalitat?
Jessy!
Amaga't. Els dolents ja són aquí.
Aparca aquí.
Ens han tocat Jessy. Ens han disparat.
Us han disparat a tots dos?
Aquí, amb els altres.
I després què fem?
És l'anticongelant.
Actua amb normalitat.
Dona'm un mocador.
Ignora'l.
És l'anticongelant! És la gasolina.
Hi deu haver una fuita.
La gasolina!
- No li facis cas. - Passa'm l'antena.
Us ho estic assenyalant. El cotxe perd gasolina.
Baixeu i mireu.
Que pesat.
Val, val! Gràcies!
Gràcies, continuï.
Passeja el Jessy perquè pixi.
- Vaig a passejar el Jessy! - Vinga baixa.
Baixa!
On vas?
Espera't, on vas? Vine aquí!
Passeja el Jessy perquè pixi.
Fes-ho tu.
No, fes-ho tu, pobre gos.
Estic ocupat.
Espera't un moment.
Segur que és l'anticongelant.
Quin gosset més bonic!
Porta'l a pixar. Darrere d'aquell arbre.
Per aquí.
Vine, Jessy.
L'home tenia raó. Hi ha una fuita.
Ara què fem?
Ho pots arreglar?
Què és això?
Vigila no et cremis.
Papa, agafa'l.
Agafa'l, papa!
Dona-me'l.
És la gasolina.
És l'anticongelant.
Us ho he dit! No mireu aquí, és la gasolina.
Gràcies.
Deu ser el maniguet. L'hauríeu de canviar.
Moltes gràcies.
Fes el favor de deixar-me parlar.
Et faria res dir-me què vols, noi?
Senyor, pot venir?
Vine tu! No trenquis res.
Perdona, Rahman.
Té mòbils de gama alta de segona mà?
Què dius ara? Fot el camp.
Rahman, dona'm tot el teu excedent de gasolina.
Tinc clients.
Jo me n'encarrego. Quant em costarà?
Tranquil. No era la gasolina. És l'anticongelant.
Gràcies.
Aparta't de la carretera, és perillós!
T'he dit que era l'anticongelant.
- Quan? - No m'estaves escoltant.
- Podem continuar? - Sí.
Senyor ocell, a volar!
Anem!
Cinturó!
Napbuf.
Retrovisor!
Intermitent!
Ja t'ho he dit.
Estar enfadat és pecat.
No puc treure els ulls de la carretera per on te'n vas anar.
T'ho suplico.
Moriria per tu. Però siusplau, no m'ho posis difícil.
Amb aquests ulls, no m'ho posis difícil.
La vida és curta
com un somni.
Això també passarà.
Reconcilia't.
La primavera tornarà a florir
i a cobrir-nos de flors.
Ja t'ho he dit. Ja t'ho he dit. Estar enfadat és pecat.
Cagon dena!
Em tractes com si fos un nen petit.
Canviar coses in extremis?
Calla! Davant del nen no.
Estic bé.
Però aquestes ximpleries em desautoritzen.
De què parla?
Crec que si algú diu ''in extremis'' passa alguna cosa dolenta.
No passa res dolent. No et preocupis.
El meu germà se'n va?
El teu germà es casa.
Qui l'ha de voler?
Hi ha moltes noies ximples.
Nosaltres ens volem fugar.
No us escapeu! Us atraparan!
Ep, res de mals auguris.
Però és que tinc un mal pressentiment…
Tornarà aviat. No et preocupis.
Ostres, mireu! Els ciclistes que hem vist abans.
Ah, sí.
Com mola!
Hola!
Hola! Com va, noi?
Atletes, herois, famosos…!
Moltes gràcies.
No, siusplau!
Ai, ha caigut!
Què ha passat?
No t'aturis.
Continua, com si no l'haguessis vist.
Senyor, està bé?
Segur que està bé.
Senyor, s'ha mort?
És mort?
Ara què fem?
Arrenca.
Està plorant.
- Pobre home. - Si plora és que està bé.
On vas?
Ves amb compte fill. Espera't. T'acompanyo.
Cara de mico!
Quedeu-vos al cotxe!
Mira si el cotxe està ratllat.
Té. I no ploris més.
No ploro. Em fa mal la cama.
Estava en una cursa.
Em pots deixar a la infermeria?
Abans eixuga't les llàgrimes.
Torna-hi amb que estic plorant.
No el provoquis. Deixa'l estar.
És una competició nacional?
No us acompanyen infermers per si… teniu una caiguda?
No és oficial, estem practicant per a la volta ciclista nacional.
Però hem preparat un premi per al guanyador,
així ens motivem i entrenem molt més.
Et mous una mica, siusplau?
- Quant és el premi? - Hi posem 60 mil cadascú.
- Quants sou? - Trenta.
Així el premi són 180 milions?
Són 18 milions.
És un milió vuit-centes, genis.
Després d'aquesta caiguda ja pots dir adeu al ciclisme.
I ara!
Armstrong va ser campió amb un cáncer.
Es la meva inspiració en l'esport i en la vida.
El nom i tot, m'inspira.
Vol dir ''braç fort'', és impressionant.
Si el pogués veure de prop i besar-li les mans i les cames…
Però es dopava.
- És mentida. - Ho sap tothom.
Li van prendre les medalles i el van fer fora de la competició.
D'on?
De la federació de ciclisme, suposo.
El van fer fora per ser un frau.
Va sortir a la tele.
És mentida! No s'ha de fer cas de tot el que diuen a la tele.
No, escolta'm…
No és mentida, va confessar davant les càmeres
ell mateix va dir que havia fet trampa,
amb la cua entre cames, mort de vergonya.
Va acabar tornant les medalles.
D'acord, va fer trampes.
Però va ser el campió deu anys.
No es va fer ric? No va trobar una esposa?
Calen medalles per casar-se?
Doncs dec haver guanyat el Tour de França sense adonar-me'n.
Mira noi,
no facis d'advocat del diable, això no va enlloc.
Viu una vida honrada, t'anirà molt millor.
Ben dit, aquest és el meu home!
Ara una oració per aquest pare.
La pau sigui amb Mahoma
i amb la seva família.
Agafa un cogombre, siusplau.
Moltes gràcies.
No! Se li posarà malament.
Agafa pistatxos, són molt bons.
- Però què fas, noi? - Li vull donar alguna cosa al senyor.
Quin zoo! Dona-li tot el que tenim!
Crec que hauria d'haver guanyat la competició.
Un atleta s'ha de centrar en l'esport,
no en dopar-se i fer trampes.
Perdó, m'han caigut els pistatxos, quin desastre.
- Tranquil, deixa-ho estar. - Els tens sota el peu.
Mira! Els teus amics!
Està molt brut. Deixa-ho estar.
No s'ha de fer trampes!
Té raó, està brut. Deixa-ho.
No has fet trampes mai en la vida? O res il·legal?
I després has buscat una excusa?
Doncs no fa gaire, pel meu fill gran…
Calla.
Tots portem una mena de filtre…
Per què no es pot estar quiet?
…que ens fa crear-nos barreres.
El problema és que arriba un moment que el cervell
ens diu que les hem de saltar, i comencen les contradiccions,
Perquè estem convençuts que som bones persones.
Deixa-ho. Té.
I és cert.
Ho som,
però en aquest moment actua el filtre
que ens ajuda a oblidar empenyent-ho tot al subconscient.
La nostra ment para la introspecció i ens protegeix davant la possibilitat
de saltar-nos les barreres.
El subconscient no sempre parla, així que…
És que… no sé expressar-me bé en farsi.
Estaria més còmode parlant en àzeri.
Deixa-ho, està brut.
Ho llenço per la finestra, als ocells.
Què vols?
- Puc beure del teu termo? - Que pesat.
Un atleta que parla de coses serioses és poc comú.
Gràcies, bé, jo…
T'ho has après de memòria?
Com deia, he estudiat sociologia.
Ep, com pots beure d'aquí? En què penses?
Per què li dones?
No el coneixem de res. Pot tenir una infecció o ves a saber.
No tinc res, senyora, ho juro.
Té.
Te l'omplo de Red Bull.
Baixo aquí. Gràcies.
Gràcies, senyor conductor.
Per què l'hi dones? És nostre!
Però si aquí no hi ha res!
Perquè sí. S'ha de ser generós.
Ja hi som.
Casa meva és molt a prop. No us preocupeu, cap problema.
- No veig cap casa a prop. - Gràcies.
- Agafa la bici. - Gràcies per tot.
Sigues fort.
Adeu.
- Gràcies. - Adeu.
Per què no tanques?
Podries tancar tu.
Treu el Jessy a pixar.
Treu-lo tu.
El vostre gos és molt bufó.
- El vols? Te'l pots endur. - No, gràcies.
Té una infecció molt greu i s'està morint.
I aquest papa tan ximple el va recollir al carrer i el va portar a casa.
El nostre fill és molt sensible
i ara és possible que hagi de veure com es mor.
L'hauríeu d'haver dut a sacrificar al veterinari.
És el que anàvem a fer, sacrificar-lo,
però ens va tornar a aparèixer davant de casa.
Nosaltres distreiem el nen. Agafa el Jessy i deixa'l en algun lloc.
Encara que volgués, que no vull,
què li diríeu al vostre pobre fill?
Que l'has robat!
- De veritat? No! - Me'n vaig.
Gràcies. Gràcies a tu també.
Gràcies, adeu.
L'atropellem i ens dona les gràcies.
És un bon home.
No podies callar davant del nen?
He perdut els nervis.
Ho sento.
Encara no ha pixat?
No puc mirar el Jessy. Em sento fatal per ell.
No vas dir que el duries a sacrificar al veterinari
perquè no patís?
Ho vas dir, no?
Creus que podia, amb la cama trencada?
Envia l'Ahmadian.
Em vas contar l'escena amb tots els detalls.
Que quan el van sacrificar va acabar tot ple de caca i pixum.
Que la infermera estava plorant de la pena que li va fer.
Eren les paraules de l'Ahmadian! No les meves.
Vas dir que vas veure morir el Jessy.
Què fa?
Ja hi vaig jo.
Va! No perdis el temps!
Deixa'ls passar estona junts.
Que pixin junts…
No tornarem a parar.
Hi ha animals salvatges, per aquí?
Perquè si n'hi ha pot ser perillós.
Ves a buscar-los.
Els únics animals salvatges aquí són aquests dos.
No et preocupis.
A més amb aquesta cama?
En començo a estar tipa, d'aquesta cama.
Què vols que faci?
Khosro.
M'estic tornant boja.
I després què?
Ens en podem fiar?
T'ho he dit cent cops. El Houshang és de confiança.
Hem perdut la meva casa i el meu cotxe.
Perquè ell se'n pugui anar.
Només us tinc a tu i el ratolí.
Penses mai en el futur?
En el futur? Si ja m'hi estic ofegant.
Per què ho dius?
Quan surti del país
haurà de treballar molt.
Comprarà una casa
i ens tornarem a reunir.
De veritat?
Para! Ja n'hi ha prou!
Val. Però ell?
Cada matí
inmortalitzava amb la càmera
les teves pixerades artístiques.
Me les vaig trobar anit
i les he porta't de record.
Quina col·lecció!
A l'estranger això triomfaria
en una galeria d'art.
N'estic segura.
I ho titularien.
''Les creacions del meu fill: el pipí de Farid''.
O ''De quin país és aquest mapa?''.
Som dos germans
els més vius de tots.
Fem pipi cada nit
i el rajolí és ideal.
Fem pipi en una ampolla.
Fem pipi a l'Àsia.
Fem pipi a l'Àfrica.
Fem pipi a Europa i França.
A la meva salut i la del meu germà!
Pare!
Papa, vine aquí.
Espera, el lligo.
Ja no em puc aguantar més!
Ara vinc.
Què portes al cap?
El mocador de la mare? S'enfadarà.
M'ho expliques, siusplau?
Deixa'm estar. Em fa mal un queixal.
- ''Em fa mal un queixal''. - No et burlis de mi.
Quan arribis prova de no fumar tant.
Fumes massa.
No fumo tant.
Fumes molt veient pel·lícules. No miris pel·lícules.
Val.
Quina és la millor pel·lícula del món, segons tu?
La millor del món?
Qualsevol…
Què em preguntes?
Dona'm una resposta clara per un cop.
En comptes de marejar-me.
Doncs 2001: Una odissea de l'espai.
És bonica?
És fascinant!
Saps?
És molt zen.
Et relaxa.
Et porta a la profundidat de les gal·làxies.
Si sempre hi ha guerres, a les gal·làxies! Com vols que et relaxi?
- No sempre. - No entenc els homes.
No hi ha cap guerra.
Gràcies a Déu.
Resem a Déu omnipotent.
Et donem les gràcies per tot allò que ens dones.
La terra, el mar i el cel i la gal·làxia Via Làctea!
La gal·laxia Via Làctea?
Què passa al final?
Al final,
l'heroi està del tot sol en una nau espacial.
I s'endinsa en un forat negre.
S'endinsa més i més.
Només es veu això mitja hora.
Creua els límits del temps i de l'espai.
No te'n vagis!
Fill, no te'n vagis!
Papa! Pare! Papa!
Cagon dena! Què?
Quina cançó?
Qualsevol.
Gràcies per animar-me.
Un plaer.
Fes el que vulguis. T'ho agrairem molt.
És a la cua, senyor?
Hola, Houshang!
Soc jo, el Khosro.
Com va? No, estem venint.
L'escriptura de la casa?
Espera't. No la tinc jo.
És problema meu, no teu.
Ja me n'ocuparé.
Soc el puto amo d'Orient Mitjà i Àsia.
Encara no estàs?
Ni he començat! Només cantava.
Ja l'ha sentit. Ni ha començat.
Per què faig cua, per un concert?
Ja parlarem. Sí, aquest número.
Adeu, Houshang.
No parlis, fill!
Tu només canta.
I no tinguis pressa.
Bon xicot.
Tu ho ets tot per a mi.
Sense tu no puc respirar.
No puc viure sense tu.
Senyor!
Té foc?
Tu ho ets tot per a mi.
Sense tu no puc respirar.
Amb tu, ho tinc tot.
Tot.
No necessito res més.
És mort?
Què fas?
- Et tallo un ble de cabell. - Per què no em deixes estar?
Esteu bojos. Torneu a casa i deixeu-me tranquil d'una vegada!
A casa?
Tu sí que ets boig.
Cara de cul!
Anem.
- On? - A la merda!
Jessy, què fas?
Estàs bé?
Per què corries així? No et convé.
Em sents?
Farà que et moris abans.
I què li direm al nen?
Redeu, l'idiota del meu marit…
T'havia de sacrificar.
I aquesta cama, no ho sé…
Quatre mesos enguixada?
Aquí la tenim.
Vull abraçar el Jessy.
Queda't dins o et foto una patada al cul.
Mama, dona-me'l!
No estic d'humor.
Vull abraçar el Jessy.
No està d'humor.
L'has lligat a una cadira de plàstic?
No passa res.
És una cadira.
N'hi havia un munt.
- De plàstic. - Una cadira.
- Dona'm el Jessy. - Té, agafa'l.
M'has tocat la cara. Ves amb compte.
- Agafa'l. - El Jessy et saluda!
Hola Jessy, com estàs?
Per què m'has tallat el cabell?
Només era un ble, no la tita. No et posis així.
- El Jessy pregunta com estàs. - Estic bé.
- Cinturó! - Ni me l'he tret!
- Retrovisor. - No l'he tocat.
No li contestis al ximple de ton pare!
Espera't!
Hola.
- Com va tot? - Molt bé.
Però on estàs?
Vine i tria'n una, per l'amor de Déu!
Increïble!
Hola, senyor, què li ha passat?
Hola.
Està malalt?
Una mala caiguda.
Com?
En desgràcia.
Veig que també es va fer mal a la cama.
Vostè és metge? Vaig caure…
Ens van dir que compréssim una pell d'ovella.
Estaria bé
saber on anar
per poder comprar-la.
Té un viatger?
Sí!
Ha escollit la pell d'ovella?
Encara no estan eixutes?
L'última persona va escollir la seva
i vostè escollirà la del següent.
Ho ha d'entendre. És la tradició.
Serveixen per tapar-se.
Escullo aquesta.
Quina?
La blanca.
El blanc no sirveix per amagar-se, senyor.
La persona següent podria tenir problemes.
Li dic que trio aquesta ovella.
N'està segur?
Sí. Ni que triés esposa!
He dit el que havia de dir.
On estàs?
Fa molt que t'esperem…
Fes-li el senyal.
Afanya't. Ens fas perdre temps.
Per què triga tant?
Fes el senyal amb el coi de gorra.
Què em sé jo?
Fes voltes a l'aire. Que et vegi.
Això mateix.
Més de pressa.
Els estàs fent suar.
A mi m'ho preguntes? Fes-ho amb les calces roges!
A veure si funciona.
No el veig.
Senyor!
Val, ja ve.
Ja és aquí! Ja és aquí!
Déu meu!
- Hola. - Qui és aquest?
Qui és el viatger?
I la pell?
Com és què has trigat tant? La família fa molt que s'espera!
No em toquis els nassos. Per poc no caic.
Ven les pells, vell!
A tu què t'importa?
- Mòbils? - No, ho juro.
Heu de continuar recte per aquí fins a la cruïlla amb Hassan Ali Kandi.
Us espero al poble.
Una mica de respecte.
Ves-te'n a la merda.
Senyor! La cruïlla…
Fot el camp! Ves-te'n per on has vingut.
I lque no torni a passar!
Papa.
- Papa. - Què.
Què ha estat això?
No era l'Espantaocells, l'enemic de Batman?
Te'n recordes? A la pel·lícula
apareix soltant el gas de la por
i la gent veu aranyes per tot arreu! I de cop.
Calla.
De veritat que no ho entenc.
Ens cobra el preu sencer només per la pell?
No ens ha tret prou, ja?
- Encara hem de pagar una ovella! - Per aquí.
És una mica massa!
Conec aquesta mena de gent! No m'agrada.
- Et pica per aquí? - Més a la dreta.
No podies preguntar
si a l'esquerra o la dreta, quan t'ha donat
l'adreça?
I tu no podies?
No et calia la cama, només obrir la boca.
Era lluny, no m'hauria sentit.
Sí, aquí mateix.
Reconeix que no hi has pensat.
Què fa el meu germà? M'avorreixo.
Que estrany!
Deu haver sospitat que ens el volíem menjar.
De veritat us el voleu menjar?
Sí. Anit ens vam decidir.
Jo ja dormia?
Segurament.
Però crec que la carn serà amarga.
Les orelles ens aniran bé per a un kebab.
Les podem fer a la brasa.
Segur que té una carn dolça i deliciosa.
Un bebè de panerola també és perfecte als ulls de sa mare.
No te'l creguis.
Et pren el pèl.
Mama, no me l'he cregut.
Esclar!
Jo m'ho he cregut.
Papa, som paneroles?
Ara sí!
- Aquí, oi? - Sí, sí.
Fes-me una abraçada. Aquesta nit et menjarem!
Ja no soc un nen!
Que guai!
Crida aquest mico del germà que tens.
Germà!
Torna!
Has de tornar!
On érets, mico número u?
On érets?
He anat cap a la dreta
però s'ha de donar la volta.
- Segur? - Sí.
- Què és això? - El senyal d'Hassan Ali Kandi.
Per què l'agafes?
Ja era a terra.
Buscava l'adreça i l'he vist a terra.
- L'has trobat? - No.
I te n'alegres?
Esper¡'s!
Et semblo alegre?
Senyor! Aturi's!
Esperi's.
Gràcies.
Hola, com estan?
Sap com es va a Kandi?
- No és fàcil, no ho trobaran. - Papa, amb qui parla la mare?
No volem molestar.
Diu que és difícil de trobar i que el podem seguir.
On vas? Baixa.
Jo em quedo aquí.
Ho sento.
Tranquil·la, deixi'l, no em fa res.
Segueixin-me, m'agafa de camí.
Moltes gràcies.
Que se'l quedi.
Perdó, és molt trapella.
No passa res, senyora.
Avisa'ls que és idiota!
Quina tranquil·litat! Quin descans!
Ja puc dormir!
Carai!
Déu meu!
Què li estem fent?
Amb el nen aquí m'estava ofegant.
L'hi hauríem d'haver dit.
Quina educació li estem donant. Mentides i més mentides.
Una darrere l'altra.
Ja ens hauria delatat
cent vegades…
Pobra gente del minibús.
Segur que els fa parar bojos.
Molt bé, i què li direu?
Què li direm? No res.
Que t'has casat i te n'has d'anar
per estar amb la teva dona.
Que tornaràs aviat.
És un nen alegre.
No estarà trist gaire temps, se'n sortirà, ja ho veuràs.
I vosaltres? Estareu tristos molt de temps?
Esclar que no. Estarem bé.
Tot anirà bé.
Algun dia riurem de tot això.
De veritat?
No entenc com et pots pensar que un dia tot això ens farà gràcia.
T'he demanat siusplau
que no parlis de separar-nos
ni ploris durant el viatge.
Em trenca el cor veure't així.
Deixa que me'n vagi tranquil sabent que estareu bé.
He plorat perquè he recordat una cosa trista que em va passar fa temps.
No té res a veure amb que te'n vagis.
Per què t'hauria de voler fer enfadar? Quin sentit té?
Quines ximpleries dius.
No t'enganxis tant al minibús, que podem tenir un accident!
El teu marit m'ha dit que vagi prop per no perdre'l.
Ara el marit et diu que no t'enganxis tant.
Antipàtic.
Aquest galifardeu és adorable.
Hola, vilatans! Ja som aquí!
Hola, vilatans!
Vols fer el favor de callar?
Per què em pegues?
- No t'he pegat. - Què he fet?
Era una broma.
No m'agraden les teves bromes.
- Hola, teniu un viatger? - Sí.
- Siusplau… - Què?
Siusplau, aneu darrere la cafeteria.
Recorda qui busques. Hassan-Ali III.
Va!
Què esperes? Va, ves!
Endavant.
On va? Me'n vaig amb ell.
Mira que bonic el vedell. S'assembla a tu.
És molt bufó.
- T'hi vols fer amic? - Sí.
Semblem sospitosos?
No, et preocupes massa.
Sí que estic preocupada...
Què li passarà?
A l'esquerra!
Ens hem informat. El Houshang és de fiar.
Per què l'has deixat anar sol? Ves amb ell, siusplau.
A la seva edat jo ja havia format una família.
I a tu et preocupa que estigui sol? Tan gran com és?
Molt bé, vaig cap allà.
No et facis el graciós.
No li posis el dit a l'ull!
Alto!
- Cagon dena! Ara veuràs. - Què hi fas aquí?
T'ha vist tothom.
I què si m'han vist?
La teva mare encantadora volia que t'acompanyés.
Ens ha demanat que esperem aquí.
- Que el bombin. - Què?
No m'agrada aquest paio.
Per què no t'agrada?
Saps com s'hi va?
Què?
Sempre has sigut així?
''Així''? Com?
Que si saps com s'hi va?
Val, val!
Cagon dena!
Hem de caminar dos quilòmetres més
i esperar al final del camí.
Ens vindran a buscar d'aquí una hora.
- On vas? - Vine amb mi.
No han dit quan sortiu?
Han dit…
Primer, ens posen en ''quarantena''.
Després, quan arribi el moment,
ens deixaran tornar a veure
perquè ens poguem dir adeu.
Poden passar dos o tres dies. Torneu a casa.
Calla.
Que no coneixes ta mare? Deixar-te aquí?
No et soltarà fins que arribis a la frontera.
Si no em veuen se n'aniran sense mi, no ho entens?
No s'atreviran.
No han dit que encara falta una hora?
Vine, seu aquí.
Seu aquí, relaxa't!
Estic estressat.
Estressat, estressat!
Estressat.
Porta'm aquella poma.
L'altra també.
Renta-les.
Quan matis una panerola
no la llencis al vàter.
Els seus pares la van enviar fora
plens d'esperança pel futur de la filleta.
Ja ho entenc…
I no ploris davant ta mare. Li trencaràs el cor.
Ja ho sé! He anat amb compte.
Que has anat amb compte?
Quants cops t'he vist?
D'acord, aniré més amb compte.
No es plora davant la mare.
Però davant d'un pare…
Esperes que plori davant teu?
No.
Però… si vols te'n dono permís.
Molt amable. Gràcies.
Si vols conèixer bé un amic
demana-li que comparteixi una poma.
A veure si te'n dona la meitat més grossa.
Cara de mico, deixa'm acabar les frases.
Mira...
No ho veus? Què et sembla?
T'has quedat la més grossa.
Ets cec? Et penses que és la més grossa?
No ho sé. Dona-me-la.
Val, val.
Quina meitat m'he de quedar perquè duri la nostra amistat?
Massa tard.
Deixa-ho estar.
Aquesta poma té gust d'ou.
Hem de marxar, papa.
Però per què no te la menges?
Estaràs menys estressat.
No tinguis por… de res.
Els qui se'n van en vaixell, haurien de tenir por.
No tu. El Houshang t'estarà esperant a l'altra banda.
Tranquil!
No tinguis por. Mai.
Em preocupa la casa. La vas llogar per a la meva fiança.
I jo no importo?
El teu germà? La teva pobra mare? No t'importem?
Esclar que sí, jo…
No parlis amb la boca plena.
Fa vint anys que et dic el mateix.
D'acord, d'acord.
Què estava dient?
- Que et preocupa la casa. - Això, sí.
Em preocupa la casa.
I?
Per què et repeteixes sempre?
T'he preguntat si no t'importem.
El boig de ton germà, ta mare i jo.
I jo què he contestat?
Ho dius de veritat o te'n fots de mi?
Jo? Fotre'm de tu?
Què t'ho fa pensar?
Molt bé, em quedo més tranquil.
La mare no hi és, no cal que facis comèdia.
No et creus que em fa mal el queixal?
Deixa'm veure.
Quin?
- Té mal aspecte. - El veus?
Siusplau hauries d'anar al dentista
quan arribis a Teheran.
I no et desfoguis més amb la mare.
Això mateix.
Feia molt de temps que tu i jo no parlàvem així, oi?
Gràcies pel suport.
Calla.
Fet.
Perfecte, lligat a un arbre.
Hora de fer una barbacoa
amb el mico número dos.
Què ha dit?
Qui és el viatger?
No res, pregunta per una adreça.
S'ha perdut.
Molt bé, hora de menjar kebab!
Bon dia, senyor.
No portem mòbils
i hem estat el més discrets possible venint cap aquí.
Us vaig demanar discreció absoluta.
Vaig dir que vingués sol.
El pare estava preocupat.
Ha guardat distància.
Sense mala intenció.
Ens ha donat la direcció malament.
No ens ha dit per on tirar a la cruïlla.
I hem hagut de comprar
l'ovella sencera.
Molt bé, anem.
Ara?
Khosro!
Koshro, què fas?
Me l'emporto a fer la quarantena.
Us podreu dir adeu d'aquí dos dies.
Ho hauria d'haver dit.
Esperi's.
Papa, deslliga'm.
Ara vinc.
A veure si et puc caçar de lluny.
Aquí té: la pell de l'ovella
i la seva bossa.
La bossa és massa grossa. Ens enganxaran.
- Vaig a canviar-la. - He dit discreció.
D'acord, la canvio.
Se l'emporta a fer la quarantena
i el porta d'aquí uns dies
a dir adeu.
Mama!
Calla!
Mama, vine a deslligar-me.
- Mama! - Ara no puc!
Deslliga'm!
- Mama! - No puc!
- Deslliga'm! - Ara vinc!
Auxili!
- Mama deslliga'm! - Per què no calla?
Que pesat.
Tranquil. Ara li dic que calli.
Siusplau, agafi aquests diners
i doni'ns bé l'adreça.
Aquest cop no ens maregi.
Els diré on acampar. No som gaire lluny.
Quina set.
Ai, m'oblidava d'una cosa.
- Ara torno. - Què?
Un barret i un mocador. Vaig a buscar-los.
Escolta,
no et preocupis.
Ves-te'n
i torna a dir adeu.
No podem perdre temps.
D'acord?
Afanya't, anem tard.
Mama!
No cridis més!
- Deslliga'm. - Ara et deslligo.
No et preocupis, el Houshang és de fiar.
De veritat!
Quan tornareu?
No res, no ha estat res.
Germà!
Ja el distrec jo.
On va el meu germà?
Esperi's, esperi's!
Dos minuts!
El meu nen es costiparà.
Cuida't.
Sí, fill meu?
Esperi's, esperi's.
Abriga't amb això.
On s'emporta el meu nen?
Esperi's…
Agafa el gos, jo ja no el puc agafar.
Aguanta la porta, fill.
Vine aquí. Quin bon gos.
L'estàs aguantant?
Hola.
Hola, què tal?
Quina noia més maca. Com et dius?
- Mobina. - Que bonic.
Té el cabell bonic.
Sí, molt.
Així us cansareu.
Prem aquí i es queda fixa.
Fixa't.
Tu tens el mateix?
No, però crec que tots ho tenen.
- Moltes gràcies. - De res.
- Us puc ajudar? - No, gràcies.
Mobina, maca, t'endus el nen i li ensenyes tot això?
- Sí, esclar. - Que amable.
- Ens podem endur el gos? - No, està malalt.
Vinga.
El meu home té la cama trencada i les dues mans.
- Què li passa? - Està feble. No ho veus?
Sempre ha estat així.
- Que bonic. - Sí.
Això és l'Ossa Major?
Què vas crear, Déu? Ets omnipotent.
Una nit estrellada!
Què li doneu de menjar?
El petit li dona…
No besis la terra.
…patates fregides.
Si beses la terra et mato.
Li dona patates fregides a un gos?
- Ho sento. Me'n penedeixo. - No ho facis.
Hora de dormir.
Era com de la família.
Quants sou?
Cinc, contant el que se'n va anar.
No t'estiris a terra.
Fa fred.
- Papa. - Què?
On està el Farid?
El Farid?
El Farid ha saltat!
Se n'ha anat camp a través.
Torna demà, oi?
Si Déu vol.
Apaga això.
Què és això?
Pregunta-li.
- Senyor, què és això? - És una llanterna.
Quan torna exactament el meu germà?
Aquesta nit no.
Potser demà.
O potser demà passat.
Senyor, és original?
Ja no hi ha res original.
Quant costa?
És cara.
Potser demà passat…
A quina hora?
Senyor, no em puc moure.
Quan se'n vagi doni-li el gos a la meva dona.
D'acord.
A quina hora, dius?
Molt bé, doncs adeu.
A les 9:30!
Bona nit.
A les 10:30…
A les 11:30, potser…
On va, camp a través?
A les 12:30.
On va, després?
Després de saltar? Va!
Mira això!
Mira el cel! Mira!
On està el meu germà?
T'he d'explicar una cosa.
Ha anat a buscar-se una esposa preciosa.
De veritat?
Li he demanat que torni
amb una màscara de Batman.
Una d'original. Aquí no n'hi ha.
Coneixerà el Batman?
Esclar.
Si el teu germà és llest
segur que demanarà una cita amb ell.
I si és molt llest la demanarà en diumenge.
Perquè diumenge és festa.
Però Superman no ajuda la gent!
Ni diumenge, ni dilluns ni dimarts. És molt gandul.
Sí que és gandul.
No és ni un superheroi!
És un ximple.
Tinc un dubte, papa.
Creus que Batman
deixaria el cotxe al meu germà?
Ni boig.
Deixar-li un cotxe tan car
al teu germà cec, perquè l'estimbi?
Ni parlar-ne.
No és boig.
El cotxe no el destrueix ni un cohet.
Té rodes molt guais.
És un cotxe al·lucinant amb una nevera, una PlayStation
i un sistema de so increïble.
I una sisena marxa
per volar.
- Sí? - Esclar.
Doncs així ha de ser un cotxe molt car.
No el trobes al mercat.
Però he fet uns càlculs
i he arribat a un preu.
Bravo. Per quant surt, en moneda nostra?
En moneda nostra no ho sé
i no tinc aquí la meva llibreta. Però em sé el preu en dòlars.
Quant?
Doncs 600 milions de dòlars.
Oh, has dit 600 milions de dòlars?
És massa.
Si es ratlla un cotxe tan car
Batman, l'orfe,
es tornarà boig.
S'asseurà al mig del carrer
i es posarà a cridar.
''Déu meu!''
Estarà molt trist, oi?
Sí. Plorarà i plorarà.
La gent li preguntarà què li passa.
Ell els ensenyarà el cotxe ratllat.
I així
ells també es posaran a plorar.
Com plorarà!
I passarà per allí un home cec i dirà:
''Sento plors i laments. Què passa?''
Batman li dirà que s'acosti
i que toqui el cotxe.
Tocarà on està ratllat…
Què dirà?
- Què? - Guau!
Guau!
I ell també es posarà a plorar i a lamentar-se.
I Batman, que està molt afectat,
enmig de tot això cridarà:
''Oh, no, el meu cotxe''
''està ratllat.''
''Oh, no, el meu cotxe està ratllat.''
''Ara només val 500 milions de dòlars.''
''Només 500 milions de dòlars.''
Ja són aquí.
Representa que ens havíem de veure…
No ens hem pogut dir adeu!
Khosro!
Khosro! Khosro!
Khosro!
Khosro! El meu fill se n'ha anat!
El meu fill se n'ha anat!
Que bonic.
Ja comencem.
Ara sou matinadors, trapelles?
Doncs sí.
Com estàs?
Veus aquella dona tan guapa?
Sí.
Què solies dir? ''Bella…''?
''Bella dama''?
Això mateix. Ves i l'hi dius.
Emporta't el pa.
El lloc també ho és.
Sí. Vinga.
Ell lloc és bell i la dama també.
- Bella dama. - Ai, amor meu.
- Amor… - Sí?
La xicota nova que tens és més guapa que la senyoreta Fakhrayi.
- Sí. - Ves a jugar amb ella.
Ves. Està per allí.
Vinga!
Vaig veure el meu amor allunyar-se de mi.
I vaig perdre el color de la cara.
Estic atrapat en el mar tempestuós de l'amor.
El meu amor s'allunya en l'arca de Noé.
Ai, estic destrossat!
M'enyoro
en aquesta terra estranya.
Déu és l'únic que em queda.
Ai, estic destrossat!
M'enyoro
en aquesta terra estranya.
Déu és l'únic que em queda.
Qui escolta el dolor del meu cor trencat?
Què puc cantar amb la meva veu cansada?
Trobo a faltar la meva terra.
Què puc fer? Allí hi ha el meu amor.
Ai, estic destrossat!
M'enyoro
en aquesta terra estranya.
Amor!
Ets el meu amor!
T'estimo!
Jessy, vine aquí.
Jessy!
Papa, mira el Jessy!
El Jessy no es troba bé!
Mama! Papa!
El Jessy no es troba bé!
Jessy!
Estimat home de la tribu,
cavalques alegre un cavall
de terres llunyanes.
Orgullós.
En aquest país,
tu, home noble,
vas ser l'últim que va quedar dempeus. Però també et vas trencar.
Assedegat i creient en la set.
''Orgull'' era el nom del nostre amor.
El que vas entregar al vent
era tot el que teníem.
Quina tardor et va cridar
a tu, ànima perduda,
amb la seva veu màgica
perquè ens deixessis tan valentment?
Queda't amb mi mentre espero
tristament la primavera.
Queda't amb mi.
Junts, podem tornar a portar el sol.
Milers d'ocells
enamorats, com tu,
van creuar la nit esperant trobar la llum del dia.
Se'n van anar i no van tornar
fins a l'alba.
No han tornat fins avui.
Que Déu t'acompanyi.
Et vas cansar de la foscor
però anar-se'n
no és la resposta al dolor.
Vas agafar el camí
del vespre,
no el de la matinada.
Es fa fosc, torna.
Subtítols: Antoni Ferrando