Acesta e cimitirul Atlanticului...
...aşa că sunt multe epave în apropiere.
Una dintre ele e Papoose.
N-aş fi crezut dacă nu vedeam ce s-a întâmplat.
OUTER BANKS, CAROLINA DE NORD NOIEMBRIE 2017
Ne aşteptam să fie şi epinefel pe epavă,
să-l pescuim cu harponul.
- Eşti gata să prinzi epinefel ? - Da.
Să-i dăm drumul !
Nimic anormal, doar o epavă şi, poate, ceva de mâncare.
Erau mulţi epinefeli.
Am avut noroc să prind unul.
Dar nu ştiam că e şi rechinul-tigru-de-nisip.
Rechinii-tigru-de-nisip par ameninţători sub apă,
- ...dar, în general, sunt docili. - Rechin !
Rechinul era impresionant de mare.
N-aş spune că eram speriat, dar eram foarte atent la el.
M-am gândit că e ca un tip masiv de la bar.
Cum rezolvi asta ?
Suntem aici să ne simţim bine.
Îl laşi în pace, iar el te lasă în pace.
Aşa se întâmplă de obicei.
În schimb, am prins alt epinefel.
Şi asta a dus la o întreagă reacţie în lanţ.
Au apărut trei sau patru rechini-tigru
parcă de nicăieri.
Parcă s-a declanşat ceva.
Pericolul devenea mai mare.
Se simţea că nu mai suntem doriţi pe epava aia.
N-aş spune că eram speriat, dar voiam să plec de acolo.
Mă simt norocos că am avut un prieten cu mine
şi mă bucur că am ieşit teferi din apă.
Acest atac nu e primul în care scafandrii au avut de furcă
cu rechinii pe o epavă.
Întâlniri terifiante au loc
lângă aceste structuri, în toată lumea.
Anchetatorii se întreabă
ce le atrage pe aceste prădătoare fioroase la epave şi de ce atacă.
Cercetătorul Ryan Johnson observă această tendinţă alarmantă.
Scufundările în epave au devenit ceva obişnuit pentru scafandri.
În aceste locuri, întâlnirile dintre rechini şi scafandri
s-au înmulţit.
După ce a revăzut filmarea cu incidentul lui Matt Wirt,
Ryan sondează o teorie care ar putea explica
de ce rechinul-tigru-de-nisip i-a atacat pe Matt şi pe amicul lui.
TEORIE: CAMUFLAJ
E posibil ca rechinul-tigru-de-nisip să folosească intenţionat epava
ca strategie de vânătoare.
Mulţi rechini folosesc diverse structuri pentru a se camufla.
Când prada neatentă
trece pe acolo, ei o atacă fulgerător.
Strategia joacă un rol mare în succesul prădătoarelor superioare.
Teoria are ecouri profunde.
Dacă rechinii atacă prin surprindere pe epave,
aceste structuri subacvatice pot reprezenta o ameninţare
pentru oricine înoată în zonă.
Sunt mii de epave artificiale în America
şi în Africa de Sud, deci e important să observăm
şi să înţelegem cum vânează rechinii pe epave.
Cercetătorii de pe coasta Carolinei de Nord studiază asta.
INVESTIGAŢIE
Dr Avery Paxton şi echipa sa de cercetători de la NOAA
studiază epavele de lângă Carolina de Nord.
Pe coasta Carolinei de Nord, se află sute de epave.
Pentru a înţelege
funcţia ecologică a acestor structuri artificiale,
analizăm cum folosesc peştii aceste locuri.
Inclusiv prădătoarele ca rechinii.
Pentru a vedea epavele, echipa lui Avery foloseşte mai multe metode.
Fac scufundări, călătorii periculoase la peste 30 de metri adâncime.
Trimit drone subacvatice,
cu care se poate privi
în locurile greu accesibile ale epavei.
Cercetările noastre sunt misterioase, nu ştim ce vom găsi
când ne uităm sub apă.
Uneori, când cobori la epavă, nu vezi niciun rechin.
Alteori, echipa noastră a văzut peste 200 de rechini
pe aceste mici insuliţe.
Avery şi echipa ei petrec sute de ore observând aceşti rechini.
Ceea ce văd ar putea confirma că rechinii stau ascunşi.
Uneori, vezi un banc uriaş de peşti mici mişcându-se într-o masă compactă.
Uneori, vedem rechini-tigru-de-nisip
ascunşi în bancuri mari de peşti.
Ocazional, vedem cum, pe neaşteptate, rechinii
pleacă dintre peşti şi ies din mantia în care stau ascunşi
şi pe care o formează peştii.
E o observaţie convingătoare.
Dacă rechinii se ascund printre peşti ca să atace,
se pot ascunde şi în epave.
Ryan nu e de acord.
ANALIZĂ
Nu există dovezi că rechinii se folosesc de bancurile de peşti
sau de epave pentru a se camufla.
E o situaţie care le convine ambelor specii,
aşa că trăiesc în acelaşi mediu.
Ryan reexaminează atacul asupra lui Matt Wirt
şi observă că rechinul nu-l atacă pe Matt, ci atacă peştele.
În opinia mea, nu e vorba de un atac prin surprindere,
ci de reperarea unui peşte care se zbate.
Nu cred că rechinul a folosit intenţionat epava
ca să vâneze.
Rechinii-tigru-de-nisip se relaxează în aceste epave
şi aici au venit şi ei să pescuiască cu harponul.
Se pare că teoria camuflajului e falsă.
Anchetatorii tot nu pot explica întâlnirile terifiante de pe epave.
Dar cercetătorii află că rechinii folosesc epavele altfel,
punându-i în pericol pe scafandri şi înotători.
Un caz terifiant din sudul Floridei oferă un nou indiciu.
Florida de Sud e renumită pentru plajele sale.
Majoritatea turiştilor nu cunosc
atracţiile subacvatice de lângă ţărm...
...şi pericolele lor.
FORT LAUDERDALE, FLORIDA IUNIE 2014
Crescând în Florida, eram mereu în apă.
Mergeam cu barca, pescuiam, ne duceam pe bancul de nisip.
E weekend, iar Jessica Hogge, de 22 de ani, şi prietenele ei profită
la maximum de staţiune,
la doar 14 km de Pompano Beach,
- Dă-i drumul ! - ...capitala epavelor din Florida.
Era prima dată când înotam după mulţi ani.
Apa e tulbure.
Nu mă simţeam în largul meu să intru în apă.
Simţeam că ceva nu e în regulă.
N-am putut explica şi mi-au spus că nu e nimic în neregulă.
"Abia am fost aici. O să fie bine."
Nu-ţi face griji. O să fie bine.
Înoată şi simte-te bine.
Nu a fost bine deloc.
S-a simţit ca o lovitură. Parcă mă izbise ceva.
- Ceva nu e în regulă. - Eşti bine ?
Ce s-a întâmplat ?
Hai s-o aducem !
- Ia colacul ! - Eram în stare de şoc.
Nu înţelegeam că mă muşcase un rechin.
Nu credeam că se poate întâmpla aşa ceva.
Jessica a pierdut mult sânge.
Muşchiul piciorului drept a fost sfâşiat până la os.
Recuperarea completă a durat trei luni.
Ştiam că sunt rechini în apă,
dar nu mă aşteptam să mă atace.
Jessica a fost muşcată la mai puţin de 8 km de o epavă.
Anchetatorii se întreabă dacă există o legătură.
Biologul marin dr James Sulikowski aruncă o privire mai atentă.
Florida are
un habitat natural minunat.
Dar, când adaugi habitate artificiale, precum epavele,
rechinul îşi găseşte un alt refugiu.
Doar în Florida, sunt peste 5.000 de epave
şi alte milioane în toată lumea.
Fiecare adăposteşte o bogată faună marină.
Bibani şi epinefeli.
Ţestoase şi pisici-de-mare.
Şi o mulţime de rechini !
Epavele au oferit un habitat incredibil anumitor specii de rechini.
Hrana lor se adună acolo. Îi protejează de prădătoare.
Se ştie că aceste zone sunt importante pentru rechini.
James spune că epavele sunt atât de valoroase,
încât femelele înfometate le folosesc când sunt gestante.
TEORIE: ADĂPOST
O epavă poate oferi femelei gestante o sursă bogată de hrană.
Nu trebuie s-o mai caute.
Astfel, pot avea energie ca să-şi crească puii.
De asemenea, e posibil să-i protejeze de prădătoare,
ca să nu consume energie protejându-i tot timpul.
Aceste zone ajută la creşterea şanselor de supravieţuire ale puilor.
Când sunt aproape de termen, femelele stau aproape
de locul unde au făcut pui.
Dacă teoria cuibului e corectă şi femelele gestante folosesc epavele
ca maternitate, poate că rechinul-taur
care a muşcat-o pe Jessica a mers la epavă, fiind însărcinată.
Ar fi grozav să descoperim că femelele gestante
se adună în aceste zone pentru a-şi proteja puii.
TEST CU RECHINI JUPITER, FLORIDA
Pentru a testa teoria, James şi cercetătoarea Brooke Anderson
se întâlnesc cu scafandrul expert Jamin Martinelli.
Jamin îi duce la 5 km în larg, la Esso Bonaire III...
...un fost petrolier şi loc popular de scufundări, renumit pentru rechini.
Găsirea femelelor gestante aici ar putea explica de ce vin la epave
şi, poate, motivul pentru care atacă.
Am ales locul ăsta fiindcă e o epavă şi sunt multe specii aici.
Rechini-taur, rechini-lămâie, rechini-de-recif sau rechini-ciocan.
Aici pot fi grupuri de femele
şi pot fi gestante.
Pentru a afla dacă pe epavă sunt femele gestante,
Brooke a adus o tehnologie nouă.
Un ecograf subacvatic, făcut la comandă.
Veţi lua cu voi ecograful pe epavă
şi veţi afla pe loc dacă sunt gestante.
- La 24 de metri ? - Da, hai, intraţi în apă.
Haideţi !
Azi, Brooke urmăreşte rechinii la suprafaţă,
în timp ce James face ecografia, iar Jamin îl supraveghează.
Pentru a face o ecografie subacvatică,
să găsim gestantele,
va trebui să coborâm şi să ne apropiem mult.
- Haideţi ! - Începem !
- Vezi vreun rechin ? - Nimic.
De obicei, sunt aici. Ce ciudat !
- Dintr-odată... - Ai grijă !
Rechinul a apărut din senin.
- Uite ce mare e ! - Şi e femelă !
Aproape imediat, a apărut o femelă mare de rechin-lămâie.
Nu vezi des un rechin-lămâie atât de mare.
Mă întreb dacă e gestantă.
Uimitor e că s-a apropiat destul de mult.
Îmi dă târcoale.
Rechinii sunt rapizi, trebuie să reacţionezi rapid.
E cam dubios.
Dar James întrevede o ocazie.
Am nevoie de câteva secunde de contact, să văd dacă e gestantă.
Bine.
E înfricoşător să ştii că poţi muri oricând.
- A fost cât pe ce ! - Serios ?
Într-o epavă, la 25 m sub apă,
ecografia unui rechin-lămâie agresiv nu e o sarcină uşoară.
Fir-ar să fie ! L-am ratat !
Dar dr James Sulikowski...
...reuşeşte.
A fost mai greu decât mă aşteptam !
- Singura întrebare... - Crezi că e însărcinată ?
E posibil, dar nu ne putem da seama aici.
- Să mergem sus. - Recepţionat.
Mai târziu, pe seară, James studiază imaginile de la ecografie.
Nu e sigur că ceea ce vede indică o sarcină.
Brooke, mă uit acum la filmare şi cred că am găsit ceva.
Ia uită-te,
să-mi spui dacă e gestantă.
Să vedem ecografia.
Rechinii-lămâie nasc până la 17 pui.
Dacă e gestantă, echipa ar trebui să vadă câţiva embrioni.
- Se va clarifica. - E foarte tare.
Uimitor.
- Ce părere ai ? - Da.
- Ce rapid a fost ! - E însărcinată.
- Foarte tare, nu ? - E incredibil.
Cred că au văzut cel puţin trei pui la ecografie.
- Vezi ? - Da, absolut.
E uimitor. Ce înseamnă asta ?
Acum înţelegem mai bine ce importantă e epava
şi ce căuta rechinul acolo.
ANALIZĂ
Se pare că teoria lui Sulikowski
conform căreia epavele atrag gestantele ar putea fi adevărată.
Dar experimentul iscă mai multe întrebări decât răspunsuri.
Din întâmplare, era gestantă.
Asta deschide noi căi de cercetare nu doar aici,
în Florida, pe epave, ci peste tot,
despre cum folosesc femelele gestante acest habitat.
Dar ar putea exista şi alţi factori.
Aceşti factori ar putea avea legătură cu un alt habitat marin artificial...
...care ar putea aduce rechinii periculos de aproape de oameni.
Un caz de pe coastă, de lângă locul testului, ar putea aduce dovezi.
- La ce adâncime intrăm ? - La vreo 18 m.
- Eşti de acord ? - Da, e grozav.
KEY BISCAYNE, FLORIDA FEBRUARIE 2019
Alvaro Ordonez, dentist, de 50 de ani,
şi prietenii lui adoră pescuitul cu harponul.
- Gata ? - Da.
Alvaro se îndepărtează.
Şi prinde repede un peşte.
Dar nu e singur.
- Rechin ! - E un rechin !
Într-o clipă, în apă, apare un nor de sânge.
Sângele lui Alvaro.
O zi la pescuit era să se sfârşească tragic.
Alvaro Ordonez a supravieţuit graţie prietenului său, Erik,
care l-a scos din apă.
La spital, doctorii confirmă că a fost muşcat de un rechin-taur.
M-a atacat, l-am apucat de bot, era uriaş.
El e unul dintre prietenii mei buni.
Durează cinci ore să se repare tendoanele sfâşiate
şi o arteră secţionată.
Sângeram abundent. Era ca un furtun deschis.
Au apărut şase rechini şi înotau peste tot.
Analizând atacul terifiant,
anchetatorii descoperă un indiciu neaşteptat.
Alvaro a fost atacat la mai puţin de 6 km de reciful Neptune Memorial,
cel mai mare recif artificial conceput vreodată.
Din 2007, zeci de rechini au fost văzuţi
cutreierând prin reciful Neptune Memorial.
Rechini-ciocan. Rechini-tigru. Şi rechini-taur.
Împreună cu mii de scafandri care îl vizitează anual.
Cercetătorii se întreabă
dacă nu cumva recifele artificiale atrag rechini prădători mari
şi pun în pericol oameni ca Alvaro, care sunt în apropiere.
Avery spune că, în cazul recifelor artificiale şi al rechinilor,
designul contează.
TEORIE: DESIGN MORTAL
Când e instalat reciful,
el formează un habitat pentru multe specii de peşti.
Asta include nu doar peştii mici,
ci şi prădătoarele mari, precum rechinii.
Potrivit lui Avery, când o structură artificială ca metalul se scufundă,
ea creează habitate marine.
Sunt multe întrebări fără răspuns
despre funcţia ecologică a acestor structuri,
pe care echipa noastră începe să le analizeze.
Dar echipa noastră are dovezi că rechinii stau mai des
pe recifele artificiale decât pe cele naturale.
Acest lucru afectează toate structurile subacvatice.
Când am analizat de ce se întâmplă asta,
am descoperit ceva foarte interesant.
Acum se vede !
Am reuşit !
Când managerii aleg tipul de recif artificial,
ei cântăresc cum să facă un loc optim pentru o varietate de peşti.
Cu cât o structură e mai complexă,
cu atât poate susţine mai mulţi rechini.
Avery spune că ei nu sunt atraşi doar de complexitate, ci şi de înălţime.
Ştim despre recifele artificiale
că acelea înalte sunt ca nişte zgârie-nori
şi atrag o gamă largă de vietăţi marine
şi adesea, prădătoare mari, precum rechinii.
Nu ştim de ce înălţimea recifului e atât de importantă.
Avem câteva teorii diferite. Una ar putea avea legătură cu hrana.
Studiile arată că apa din jurul structurilor înalte
e bogată în plancton.
Acest bogat plancton asigură hrana
pentru peştii mici,
pe care rechinii periculoşi îi devorează adesea.
Într-o structură înaltă, dai deseori de uriaşe
bancuri strălucitoare de peşti mici,
pe care aceste mari prădătoare îi mănâncă.
Dacă hrana rechinului e acolo, atunci animalele
sunt atrase de aceste structuri.
Recifele artificiale,
mai ales cele verticale, oferă rechinilor o sursă valoroasă de hrană.
Atât de valoroasă, încât Avery spune că rechinii sunt atraşi nu de una,
ci de mai multe epave de-a lungul vieţii.
ANALIZĂ
Credem că rechinii folosesc aceste structuri
ca popasuri în călătoria lor.
Dacă eşti un prădător mare
şi te mişti printr-o anumită parte a oceanului,
se întâmplă să dai de un deşert de nisip.
Aceste habitate oferă mici oaze
unde prădătoarele se pot opri pentru a mânca sau a se odihni.
Dacă rechinii poposesc pe epave sau pe alte structuri din ocean,
anchetatorii se întreabă dacă revin la ele.
Şi îi pun în pericol pe scafandrii şi pescarii din apropiere.
Un caz din Cape Cod, Massachusetts,
ar putea dezvălui răspunsul căutat de anchetatori.
E o zi însorită de vară în Cape Cod.
Sezonul turistic a început.
CAPE COD, MASSACHUSETTS IULIE 2012
În apropierea unei epave de 140 de ani,
Chris Myers, de 50 de ani, şi fiul său, JJ, sunt în vacanţă.
- Tată, unde mergem ? - La bancul de nisip.
Hai !
Înaintează 350 de metri de ţărm, căutând un petic de nisip puţin adânc.
- La ce adâncime suntem ? - Nu ştiu. Stai puţin.
Habar n-au...
...că sunt depăşiţi de situaţie.
JJ, fiul lui Chris, e o ţintă uşoară.
E prea adânc. Nu ajung la fund.
Să mergem !
Dintr-odată...
Tată !
Un rechin alb îl apucă pe Chris de glezna stângă.
Chris dă din picior.
Şi îşi eliberează piciorul.
Dar e posibil ca rechinul să nu fi terminat.
Tată ! Haide !
Ajutor !
Ajuns înapoi pe uscat, rănile lui se văd mai bine.
Chris are răni, leziuni nervoase şi un tendon secţionat.
Atacul a şocat întreaga lume.
Nu mai fusese un atac în apele din Massachusetts de 76 de ani.
Dr Greg Skomal studiază rechinii din Cape Cod.
El spune că atacul asupra lui Chris a fost doar începutul.
De când a fost muşcat Chris, au fost mai multe incidente.
Caiace şi rechini...
- Doamne ! - ...plăci de surfing şi rechini.
Da, e chiar aici.
...şi, în alte două ocazii, atacuri asupra oamenilor.
Din 2012, sute de rechini albi au fost văzuţi în Cape Cod
şi cel puţin cinci oameni au fost atacaţi.
A fost un semnal de alarmă pentru comunitatea locală.
S-a spus că aici sunt rechini albi
şi, în plus, pot muşca oameni.
Avem multe întrebări,
prima fiind: de ce sunt rechinii aici ?
Vreau neapărat să aflu de ce.
Anchetatorii se grăbesc să afle
ce anume îi face pe rechinii albi să vină aici.
Descoperă rapid o temă recurentă.
În Cape Cod, există ceva din abundenţă: epave.
Cape Cod a fost mereu un cimitir de epave.
Sunt mii de epave în jurul Cape Cod, iar unele
sunt aproape de ţărm, într-o apă foarte mică,
şi atrag tot felul de vietăţi marine, de la cei mai mici peşti,
până la rechinii răpitori mari, inclusiv rechinii albi.
Anchetatorii ştiu deja că rechinii folosesc epavele
pentru a se adăposti şi a găsi hrană.
Întrebarea e:
se întorc aceiaşi rechini la epave an după an ?
Greg spune că e posibil.
TEORIE: CASĂ, DULCE CASĂ
Ştim că rechinii pelagici mari vin la aceste epave
datorită prăzii abundente,
deşi, în restul anului,
sunt extrem de departe.
Greg analizează datele despre călătoria rechinilor.
Am marcat destui rechini ca să arătăm
că aceiaşi rechini revin la Cape Cod în fiecare an.
Avem receptoare acustice pe epave, care demonstrează
că mulţi rechini albi vizitează epavele.
Dacă o epavă e un loc propice, e foarte posibil
ca un anumit rechin sau mai mulţi rechini albi
să revină acolo în fiecare an.
Dacă e adevărat, rechinul alb care l-a muşcat pe Chris Myers
îşi putea face vizita anuală la o epavă din apropiere.
- Tată ! - Ne trebuie mai multe dovezi
pentru a şti sigur dacă epavele cu multă pradă pot atrage rechinii.
Un studiu de la 1.600 km depărtare, în Bahamas, ar putea oferi răspunsul.
Ăla vine repede !
Să-i dăm drumul !
Matt Smukall, de la laboratorul din Bimini, vrea să afle
dacă rechinii îşi amintesc locurile în care se hrănesc şi se întorc acolo.
Epavele de-a lungul coastei sunt habitate ideale pentru rechini.
Vrem să aflăm dacă rechinii se întorc în acele zone
şi le folosesc în mod repetat.
Concluziile ar putea fi importante.
TEST CU RECHINI BIMINI, BAHAMAS
Pentru a testa teoria, Matt studiază o mangrovă unde sunt rechini-lămâie,
împreună cu cercetătoarea Sophia Emmons
şi asistenţii Ilijah Louis şi Alina Hussey.
Acum 30 de zile,
laboratorul a pus momeli în mangrovă, lângă nişte receptoare radio.
Acestea semnalează când trece un rechin-lămâie marcat.
Echipa s-a întors în fiecare zi, timp de o lună, şi a pus momeală
la aceeaşi oră, în acelaşi loc.
Vrem să ştim dacă aceiaşi indivizi se întorc zilnic la aceeaşi oră,
în fiecare zi, pentru a fi hrăniţi.
Gata, Sophia. Am ajuns. Aruncă ancora.
Azi, echipa va pune momeala pentru ultima oară.
Să ne apropiem încet
să vedem dacă ne aşteaptă rechinii.
Vor vedea dacă rechinii-lămâie
de la începutul testului
se întorc.
Hai să punem momeala.
Nu durează mult până apar rechinii.
Ia te uită ! Au venit !
Probabil erau aici înainte să ajungem noi.
Un grup de rechini-lămâie tineri dau buzna la momeală.
Se apropie repede. Priviţi-l !
Când am început să punem momeală aici, veneau rechini,
dar le lua ceva timp, poate cinci sau zece minute.
Acum vin repede.
Pe baza studiului,
Sophia spune că sunt aceiaşi indivizi observaţi în urmă cu 30 de zile.
Îmi amintesc că am văzut câţiva din prima zi în care am pus momeală.
Asta arată că rechinii-lămâie îşi amintesc un loc şi se întorc.
Atâta timp cât în zonă e ceva benefic, o sursă sigură de hrană.
Aceşti rechini-lămâie
sunt foarte fideli locului.
Aşa că folosesc în mod repetat aceleaşi zone din teritoriul lor.
Dar cum rămâne cu rechinii mai mari, precum rechinii albi din Cape Cod ?
E foarte posibil ca şi alte specii de rechini să facă la fel,
să-şi amintească de o sursă sigură de hrană,
fie că e un estuar, un recif sau o epavă.
Dr Greg Skomal nu e surprins de rezultatele studiului.
ANALIZĂ
Rechinii se întorc în orice habitat care oferă hrană şi protecţie.
Inclusiv în epave.
De pildă, rechinii-tigru-de-nisip din Carolina de Nord,
care revin într-un loc după şase ani.
Dau dovadă de o memorie impresionantă când înoată
de la mii de kilometri depărtare, e uluitor.
Ştiind despre memoria rechinilor, poate că epavele sunt cauza
venirii numeroşilor rechini albi în Cape Cod.
Şi de-asta rechinul care l-a muşcat pe Chris Meyers
o fi fost atras aici.
Greg spune să ne mai gândim.
Deşi rechinii albi vin la epavele de lângă Cape Cod,
cred că există un motiv care anulează teoria
că epavele îi atrag pe rechinii albi aproape de ţărm.
Prezenţa tot mai mare a focilor în zonă
îi face pe rechini să se apropie de ţărm.
Foca cenuşie e o pradă preferată a rechinului alb.
În ultimii 50 de ani, populaţia de foci din Cape Cod a sporit mult.
Revenirea focilor în zonă,
de unde altădată nu mai era niciuna, îi atrage pe rechini aproape de ţărm.
Rechinul care l-a muşcat pe Chris Myers vâna în zonă.
Sunt convins că rechinul era confuz
şi voia să-şi dea seama ce era.
Tată !
Din fericire pentru Chris, a fost doar o muşcătură minoră.
Hai !
Ideea că epavele provoacă atacurile rechinilor pare improbabilă.
Dar ceva continuă să atragă rechinii în cimitirele oceanelor
şi să provoace întâlniri periculoase.
Nu oamenii atrag rechinii la epave
şi nici structura în sine.
Rechinii sunt atraşi de speciile care trăiesc pe epave.
CONCLUZIE
Fie că e vorba de o structură subacvatică aproape de ţărm
sau de o navă pierdută în mare,
rechinii se pot refugia aici.
Recifele artificiale şi epavele formează
oaze incredibile pentru rechini.
Unii rechini se odihnesc pe epave.
Alţii vin aici să mănânce înainte să nască.
Aceste zone unde nasc, fie că sunt epave
sau alte rezervaţii marine, trebuie studiate.
Oricare ar fi motivul, un lucru e sigur.
Dacă sunt rechini acolo, e un semn că acel mediu e înfloritor.
Structura sa susţine viaţa, iar când epavele au un habitat sănătos
pentru lanţul trofic, rechinii vor fi acolo.
Traducerea: Valentina Iordache