‫תפגוש אותי בשדרת גרייסטון 1319 מיד.‬
‫מה יש שם? -זה הבית של מוקדן 911‬
‫שענה לשיחות מכל אחת מקורבנות הרצח שלנו.‬
‫עוד עשר אני שם. חכי. אל תעשי שום דבר בלעדיי.‬
‫לא!‬
‫- בפרקים הקודמים -‬
‫גוון הייני, בת 33, מהנדסת ביו-רפואית במעבדות ת'ור.‬
‫טביעות האצבעות על הקטלבל שויכו לשם.‬
‫מי זה? -זה מאט פיטרסן.‬
‫ידעת שלמאט פיטרסן אין שום קשר למוות של גוון הייני,‬
‫ולא אמרת לי מילה. שאלתי אותך ושיקרת לי.‬
‫מה קרה בתיק פיטרסן? -מאיפה זה בא?‬
‫זה בא ממני. ממני, מבעלך.‬
‫ראיתי מה היה על הצג שלך‬
‫כשבאתי אלייך ביום ההוא.‬
‫כל אחד מתמודד עם האבל בדרכו.‬
‫זאת לא הייתה בחירה שלי.‬
‫מה לא בחירה שלך?‬
‫להיות כאן.‬
‫ניסיתי לתמוך בכל דבר שאת עושה‬
‫ורציתי שיהיה לך כל מה שרצית אי פעם.‬
‫ואני צריכה שתעזבי את הבית עכשיו.‬
‫את מתקינה תוכנת מעקב במחשב של הדודה שלך בעבודה.‬
‫זאת מלכודת.‬
‫אז אם מישהו ינסה לפרוץ לקבצים של דודה קיי, אני אקבל הודעה.‬
‫קאמי רמאדה מתה, והמשפחה שלה לעולם לא תדע את האמת.‬
‫וזה לא סיפור שרדי או המושל רוצים לראות בעיתונים.‬
‫זה מזיק לתיירות. זה מזיק לקהילייה.‬
‫אולי רדי לא תכנן לפרוש.‬
‫אולי הוא שאף להיות נציב הבריאות כל הזמן.‬
‫זה נראה כמו שתל עור.‬
‫הוא זהה לזה שהיה ברגל של גוון.‬
‫לשתיהן יש שתל עור?‬
‫יש קשר בין הרציחות.‬
‫את צריכה לצאת מהבניין.‬
‫אנחנו מחפשים פה רוצח סדרתי.‬
‫ודוק, נראה שרק אנחנו מחפשים אותו.‬
‫סקרפטה‬
‫- לפי ספריה של פטרישה קורנוול -‬
‫הדוק פיצחה את זה,‬
‫את הקשר למוקד 911.‬
‫הכוונה לד"ר סקרפטה, חוקרת מקרי המוות הראשית?‬
‫כן.‬
‫היא התקשרה אליי, אמרה לי את הכתובת,‬
‫וכשהגעתי לכאן, שמעתי אישה במצוקה.‬
‫איזו מין מצוקה?‬
‫צועקת שרוצחים אותה.‬
‫לא!‬
‫נכנסתי.‬
‫הוא הפתיע אותי, והתפתח מאבק.‬
‫נלחמתי על חיי.‬
‫אז יריתי בנשק שלי.‬
‫צאי! תעופי מכאן!‬
‫את בסדר, דוק? -כן.‬
‫את חושבת שהבלש מרינו הסתבך?‬
‫אם זה היה ירי מוצדק, לא.‬
‫קשה לי לומר שאני מצטער שהוא מת.‬
‫מנוול רצחני.‬
‫מה שהוא עשה לנשים…‬
‫תודה, השוטר ראיין.‬
‫זה אומנם בלגן גדול, אבל תפסנו אותו.‬
‫הרוצח כבר לא מסתובב ברחובות.‬
‫עושה חזרות לקראת מסיבת העיתונאים? -לא.‬
‫אבל את צריכה לעשות.‬
‫פיט אמר שאת פיצחת את זה. הוא זוקף הכול לזכותך.‬
‫לא. אני פשוט… אני עליתי על העניין של הקול,‬
‫שכולן התקשרו למוקד 911, וזה…‬
‫אז בעצם הכול.‬
‫כן, כדאי שאקח אותו לחדר המתים. תכף יתחיל פה קרקס.‬
‫כן, כדאי שתעשי את זה.‬
‫היי. עבודה מעולה, ד"ר סקרפטה.‬
‫מה יקרה לבלש מרינו?‬
‫ישאלו אותו עוד שאלות במחלקה לחקירות שוטרים.‬
‫אל תדאגי. לא ידפקו אותו בגלל המנוול הזה.‬
‫כל עוד יאהבו את הגרסה שלו… הוא יהיה בסדר.‬
‫אלוהים אדירים, פיט.‬
‫לא ביקשתי ממך לעשות את זה.‬
‫שמעתי צעקות. הייתה לי זכות מלאה לעשות מה שעשיתי.‬
‫רק שלא הייתה לך שום סיבה להיות כאן מלכתחילה.‬
‫אמרתי לך לחכות לי.‬
‫רק בדקתי את זה.‬
‫"היא רק בדקה את זה, כבודו.‬
‫"זה לא בתחום סמכותה כחוקרת מקרי המוות הראשית?"‬
‫חיכיתי לך, אבל אז שמעתי צעקות.‬
‫שבאו מקלטת וידאו. אין דרך חזרה עכשיו.‬
‫זה יהיה הסוף של הקריירות שלך ושלי.‬
‫אנחנו מתחייבים לשקר.‬
‫כן, מרגע שתקעתי שלושה כדורים בצווארו כדי לחפות עלייך.‬
‫לא ביקשתי ממך לעשות את זה!‬
‫אסור היה לך לבוא הנה.‬
‫מהרגע ההוא, הגורל שלנו נחרץ.‬
‫עכשיו עליי לבצע נתיחה על אדם שהרגתי‬
‫ולשקר לגבי הממצאים שלי.‬
‫אסור לנו לעשות את זה.‬
‫עשיתי את זה בשבילך, דוק. -למה?‬
‫רק תזרמי עם הכול, ושנינו נהיה בסדר.‬
‫לעזאזל, נהיה גיבורים. -גיבורים?‬
‫לא רוצה להיות גיבורה. לא רוצה ללכת לכלא.‬
‫אני רוצה להישאר בתפקיד שלי.‬
‫עכשיו צריך לארגן טיוח שלם.‬
‫אתה בן זונה טיפש.‬
‫רק תיצמדי לסיפור.‬
‫לך לעזאזל.‬
‫הסעת אותי פעם למקום כלשהו? אי פעם?‬
‫אתה צוחק עליי? זה כל מה שיש לך לומר?‬
‫תודה ששחררת אותי בערבות?‬
‫אלוהים… זה רציני.‬
‫אתה מגזים, אתה פשוט מגזים, פיט. תמיד היית כזה.‬
‫זה נכון. אני אמות על גבעה שלאף אחד לא אכפת ממנה‬
‫כדי להוכיח טענה שלא מעניינת אף אחד.‬
‫כן, ובסוף אני פאקינג משלמת על זה.‬
‫את מדברת על עכשיו או על אז?‬
‫אני מדברת על הכול! על הכול!‬
‫אתה מחמיר מצב רע ממילא.‬
‫לא התכוונתי לזה. -לא, זה בסדר.‬
‫לא, לא התכוונתי. -התכוונת. זה בסדר.‬
‫זה בסדר. -לא. אתה חייב לשמוע…‬
‫עשרים שנה כשמוק חמום מוח…‬
‫אלה 20 שנה שבהן ניקית אחריי. אני מבין.‬
‫בכל זאת, אני חושב שבסוף זה מתאזן, לא?‬
‫כל הטוב שעשינו והרע, ומה שביניהם.‬
‫כן. כן, בהחלט.‬
‫בהחלט יותר טוב מרע.‬
‫כן.‬
‫תקשיבי לי. אפשר להכניס את זה להילוך,‬
‫לצאת לכביש ולא להביט לאחור.‬
‫כן.‬
‫כן, אפשר לעשות את זה.‬
‫אפשר.‬
‫הצלחת להעביר את שתל העור לד"ר קמינסקי?‬
‫כן, העברתי,‬
‫ואמרתי לה להתקשר לשוטרת פרוג אם היא תצטרך עזרה.‬
‫טוב, אני צריך להיכנס, לחטוף על הראש. -כן.‬
‫בסדר.‬
‫- אנשים בנטון, אלכסנדריה, וירג'יניה -‬
‫- ברגע זה -‬
‫היי.‬
‫להביא לך משהו?‬
‫היי! מה קרה לאותו, את יודעת, בקבוק של משהו לא נורא?‬
‫בדיוק עמדתי להביא אותו,‬
‫אבל אז שמתי לב שמעולם לא ראיתי אותך שותה.‬
‫את אפילו לא נראית כמו אחת ששותה.‬
‫אני שותה.‬
‫אבל כשאת בחברת שתיינים, זה מוריד לך את החשק לשתות.‬
‫אימא שלך?‬
‫והדודה שלי.‬
‫הדוקטור הדגולה.‬
‫ובן אוהב ויסקי. את הסוג הטוב באמת.‬
‫ברור.‬
‫מה?‬
‫שום דבר.‬
‫פאק.‬
‫מה?‬
‫פשוט… פאק!‬
‫בסדר. -אני…‬
‫אני צריכה לזוז.‬
‫כדאי שאני…‬
‫כדאי שאני אלך. אני…‬
‫כן, כדאי שאני אלך.‬
‫בסדר, כדאי או שאת צריכה?‬
‫אני מצטערת. טוב? אני באמת מתוסבכת.‬
‫הדודה שלי בדיוק אמרה לי שעליי לעזוב את הבית,‬
‫וג'נט ממש כועסת עליי, אז…‬
‫ג'נט?‬
‫אל תתנהגי כאילו אני עושה משהו מוזר.‬
‫את עדיין מדברת עם אשתך המתה כאילו היא חיה.‬
‫כן. אז?‬
‫אז אפשר לומר שאת עושה משהו מוזר.‬
‫בסדר. -אבל גם‬
‫ייתכן שאת משתמשת בכאב שלך כתירוץ לא לחיות.‬
‫את לא יודעת מה אני עוברת, טוב?‬
‫זה מצחיק. את יודעת שהשעו אותי הבוקר?‬
‫סליחה? -כן.‬
‫כן, על הנסיעה שלנו יחד ביום ההוא בטנדר הגדול והחזק שלך.‬
‫טוב, זה פשוט מטורף.‬
‫סליחה שלחלקנו יש עבודות אמיתיות עם חוקים אמיתיים.‬
‫כן, לא כולנו יכולים להיות גאונים עשירים וחופשיים‬
‫שעושים מה שבראש שלהם.‬
‫זאת אני. זה תיאור קולע בול שלי.‬
‫אל תאשימי אותי בכל הדברים הרעים שקורים בחיים שלך.‬
‫למה לא? את גרמת להם. -בחייך.‬
‫היי, דפוקה! הם עלולים לפטר אותי!‬
‫אני צריכה את העבודה הזאת. ואת פשוט, מה? מסתלקת מכאן?‬
‫כן.‬
‫כן, היא מסרה אותו לד"ר דבי.‬
‫כן, אני בטוחה שזה העור המזויף ש"ת'ור" ייצרו על הירח.‬
‫האף-בי-איי עצר את ג'ינקס סלייטר.‬
‫כן, על רצח גוון הייני. הוא היה החבר שלה.‬
‫ברור שהיא לא תחשוב שהוא עשה את זה.‬
‫לחבר אין סיבה להרוג את קאמי רמאדה.‬
‫ד"ר סקרפטה בטוחה שיש פה רוצח סדרתי,‬
‫ואלווין, אם היא צודקת, אנחנו אחראים לזה.‬
‫אתה לא צריך לצעוק עליי.‬
‫אתה לא צריך לצעוק עליי!‬
‫כן, אני יודעת מה אני צריכה לעשות עכשיו.‬
‫- חוקרת מקרי המוות הראשית -‬
‫זה נכון?‬
‫מה נכון?‬
‫שפענחת את זה? שמצאת את הרוצח?‬
‫זה מה שכולם אומרים.‬
‫לא, לא פענחתי.‬
‫היי, את יודעת שאת יכולה לסמוך עליי, נכון? כוח נשי?‬
‫הגופה על השולחן?‬
‫כן, גברתי. זה מה שבאתי לומר.‬
‫הגופה של רוי מקורקל מחכה לך בחדר הנתיחות.‬
‫תודה, גברתי. -יופי.‬
‫הקורבן בן 33… לבן, זכר.‬
‫אני מחפש את הבלש מרינו, פיט מרינו.‬
‫הוא לא פנוי.‬
‫מה זאת אומרת "לא פנוי"? -הסוכן וסלי!‬
‫מר בולץ. שמעתי שהיה מעצר.‬
‫טוב, לא בדיוק. ד"ר סקרפטה זיהתה את החשוד,‬
‫הבלש מרינו הלך לעצור אותו ו…‬
‫בסוף מילא אותו בעופרת.‬
‫איפה הבלש מרינו?‬
‫הוא נחקר על ידי חקירות שוטרים.‬
‫זה היה ירי מוצדק?‬
‫טרם נקבע.‬
‫אבי.‬
‫נו, באמת, אבי.‬
‫את לא חושבת שהגיע הזמן לקבור את הטינה?‬
‫זה נכון?‬
‫הרוצח של אחותי מת?‬
‫זה נכון.‬
‫והדבר היחיד שאני אקבור, מר בולץ, יהיה גרזן בגבך.‬
‫אני יודעת מה עשית לי,‬
‫ואני אדאג שתשלם.‬
‫הגעתי. שמעתי אישה צועקת…‬
‫וזה היה אחר שד"ר סקרפטה מסרה לך את הכתובת.‬
‫קיבלתי את הכתובת מד"ר סקרפטה.‬
‫השארתי אותה במוקד לעבור על קלטות קריאות החירום.‬
‫וזאת משימה חריגה לחוקרת מקרי מוות?‬
‫לא בהכרח.‬
‫בכל אופן, נסעתי לכתובת,‬
‫שמעתי צעקות אישה מתוך הבית,‬
‫ולפני שהרגשתי, הוא התנפל עליי.‬
‫רוי מקורקל תקף אותך?‬
‫הוא גרר אותי פנימה, ושם הבנתי שצעקות האישה‬
‫הגיעו מהטלוויזיה.‬
‫סיבת המוות, שלושה פצעי ירי בצוואר‬
‫שנוצרו מקליעים בקוטר קטן.‬
‫אם כי יש חבלות בצוואר,‬
‫וקנה הנשימה מרוסק,‬
‫מה שמעיד על טראומה מחפץ קהה, ממשהו כמו צלחת קרמיקה מזוינת.‬
‫תתעלמי ממני, בוס. רק רציתי לברך אותך שוב,‬
‫אחד על אחד, בפרטיות.‬
‫פצע מרשים בצוואר.‬
‫כמעט כאילו הבלש מרינו גמר אומר להשמיד אותו.‬
‫אתה מוכן לשים מסכה, ד"ר רדי?‬
‫אין צורך. אני לא נשאר.‬
‫רק מאחל הצלחה למנהיגה המוערכת שלנו.‬
‫יש משהו, לולו?‬
‫מישהו בלע את הפיתיון.‬
‫מה שמוזר הוא שזה מישהו מהמשרד של דודה קיי.‬
‫תנחשי מה. יש לנו חדשות גדולות.‬
‫כן, אני רק צריכה להחליף בגדים.‬
‫הילדה קרובה.‬
‫היא כמעט יודעת מי פרץ למחשב שלך.‬
‫מה הקטע?‬
‫מה קרה? -אוי, אלוהים.‬
‫אלוהים, קיי. את מבהילה אותי.‬
‫הרגע הרגתי אדם. -מה?‬
‫הוא היה הרוצח, ואני הרגתי אותו.‬
‫עם צלחת.‬
‫אני לא יכולה לנשום.‬
‫מישהו ירה בו כדי להסתיר את זה.‬
‫מי? -זה לא משנה.‬
‫אני חושבת שכן.‬
‫עכשיו עליי לקבל כבוד כאילו אני גיבורה‬
‫ולזקוף לזכותי את פענוח התיק.‬
‫ואני חושבת שזה הסוף שלי ואני חושבת שזה סוף הקריירה שלי.‬
‫זה כאילו אין לי שליטה על כלום.‬
‫היי. היי, תסתכלי אליי.‬
‫יש לך תואר ברפואה, תואר במשפטים.‬
‫כל זה עלה לך לא מעט, ולשם מה?‬
‫העבודה המחורבנת שלך והחיים המחורבנים שלך? קדימה.‬
‫בשם אלוהים, קיי, לכי וקחי קרדיט על משהו.‬
‫אבל אני הרגתי אותו.‬
‫אז מה, לעזאזל? הגיע לו למות.‬
‫זה לא בסדר.‬
‫הוא הרג ארבע נשים.‬
‫חמש. -חמש!‬
‫הוא היה רוצח מטונף ומגעיל שהיה צריך לעצור אותו.‬
‫את עשית את זה.‬
‫קחי קרדיט על השכל שאלוהים נתן לך.‬
‫ותרשי לי לומר, תיהני ממנו?‬
‫את קיי סקרפטה.‬
‫אל תשכחי על שם מי נקראת.‬
‫נעצרת? -כן.‬
‫כי נתת מכות למישהו?‬
‫לחשוד.‬
‫וזה היה ביום שנטשת אותי במסעדה, זועם?‬
‫למה צריך לחזור לזה? תראי, זה עניין פשוט.‬
‫האיש הוא פסיכופת עם עבר ארוך ומורכב.‬
‫אין מצב שיאשימו אותי.‬
‫איך אתה יודע?‬
‫כי אני מבין בדברים כאלה. -איך אתה יודע, פיטר?‬
‫מה זאת אומרת? כי אני שוטר.‬
‫זה פשע. -זה לא פשע.‬
‫זה לא פשע אלא אם כן יש הוכחה. -זה פשע.‬
‫בסדר.‬
‫אנחנו בסדר.‬
‫לא נכון. אני עוזבת.‬
‫אתה יודע מה? סיימתי.‬
‫מה זאת אומרת? את עוזבת אותי? -לא, אנחנו עוזבים. הלילה.‬
‫אני אלך למלון. -מה?‬
‫אנחנו הולכים למלון. אלך לארוז.‬
‫מותק. -אני סיימתי!‬
‫לעזאזל. פאק! -מה קרה?‬
‫מה זה היה? הלו?‬
‫לוסי? מותק?‬
‫פאק. -שיט.‬
‫זה החומר הטוב של בנטון. -מה קרה?‬
‫פאק. כלום. אלוהים. -את בסדר?‬
‫אני? אתה זה שנעצר. אגב, אני שחררתי אותך בערבות.‬
‫על לא דבר.‬
‫בסדר. -בטוח שהיא זקפה את זה לזכותה.‬
‫מי זאת "היא"? הדוק?‬
‫כן. רבנו בזמן שחיכינו לך,‬
‫ואני עזבתי כי היא… כלבה.‬
‫בסדר. רק רגע. ריב? כלבה? נו, באמת.‬
‫כן, דודה התחילה לחקות אותך ואמרה לי לעזוב את הבית.‬
‫היא אמרה לי לעזוב.‬
‫אפשר, בבקשה… זה לא הרגע לדון בכל זה.‬
‫בחייך. -אתה כל כך סולד מעימותים.‬
‫אלא אם כן זה באגרופים, כמובן.‬
‫בסדר, זה לא נכון, טוב? אולי החלק הראשון.‬
‫בסדר. סליחה.‬
‫רגע. לאן את הולכת?‬
‫להביא עוד בקבוק.‬
‫לא. מותק, אנחנו עוברים לבית מלון הלילה.‬
‫פיטר ואני. נשכור לך חדר.‬
‫הוא לא יהיה צמוד. -באמת נלך?‬
‫ועוד איך.‬
‫אני חייב לומר, זה נראה לי מוזר לארוז ולעבור באמצע הלילה.‬
‫אני מרגיש כמו פושע.‬
‫טוב, נעצרת לא מזמן.‬
‫אפשר להפסיק כבר?‬
‫בבקשה? יצאתי מכליי. -בסדר.‬
‫זה קורה. -בסדר. אתה לא אשם.‬
‫כן? אז מי אשם?‬
‫אחותי.‬
‫לאחותי יש השפעה מזיקה על כל האנשים בבית הזה.‬
‫אתה יודע שאני מרגישה שהיא מקטינה את הנפש החזקה והסוערת שלי?‬
‫פיטר, אני רוצה לעזוב, לצאת מכאן,‬
‫לפני שזה יסתיים במאסר לאהובי,‬
‫או בבית המשוגעים לבת שלי. אנחנו עוזבים.‬
‫אז תארוז. למי? -אפשר לפחות לומר לה לפני שנלך?‬
‫לאחותי? למה יש לך אובססיה אליה?‬
‫אין לי אובססיה אליה.‬
‫אתה יודע, ג'נט ממש חושבת…‬
‫כן? -…שאתה מאוהב בה.‬
‫באמת, ג'נט? ג'נט הרובוטית חושבת שאני… מותק, זה מטורף.‬
‫זה באמת מטורף?‬
‫אתה הולך אחריה כמו כלבלב.‬
‫אתה מוכן לעשות בשבילה הכול.‬
‫נדמה כמעט שמספיק לך רק להיות בנוכחותה,‬
‫רק למען הכבוד שביכולת לצפות את צרכיה.‬
‫תפסיקי, טוב? את מדברת שטויות. -באמת?‬
‫אני לא אוהבת אולטימטומים, לא לקבל אותם,‬
‫ולא להציב אותם, אבל מישהו…‬
‫מישהו צריך לקבל החלטה.‬
‫מה? אני? -כן, בן זונה, אתה!‬
‫אתה צריך לבחור! או אני או היא!‬
‫- ב -‬
‫בנטון?‬
‫בנטון!‬
‫פאק.‬
‫כאן אתה גר?‬
‫לא.‬
‫לא, אני גר באקונולודג'.‬
‫מה המשאית הזאת?‬
‫כאן החזקנו את ג'ינקס כדי לחקור אותו.‬
‫מי זה "החזקנו"?‬
‫טרון ואני.‬
‫טרון הייתה פה?‬
‫כן, מדי פעם בפעם. -בסדר.‬
‫היא הייתה בביתנו.‬
‫טכנית, זה לא הבית שלנו.‬
‫זאת משאית. -לא משנה, היא הייתה פה.‬
‫אז החזקת פה חשוד כלוא ימים ארוכים, בבית שלנו.‬
‫במשאית.‬
‫אלוהים. כל כך הרבה סודות, בנטון.‬
‫יש לך עוד ועוד סודות.‬
‫אני חושב שלך יש סוד, קיי.‬
‫מה עשית לו? איפה ג'ינקס סלייטר כעת?‬
‫הוא במעצר. מואשם ברצח.‬
‫ברצח של גוון הייני?‬
‫אז אתה מפיל עליו את האשמה, כן?‬
‫מרינו צדק. הוא השעיר לעזאזל שלכם. -מרינו.‬
‫מרינו. מעניין לי את התחת‬
‫מה הוא חושב. -מה קרה לגוון הייני?‬
‫תפסיקי לנסות לחקור את מותה. -וקאמי רמאדה?‬
‫זה נגמר. ג'ינקס אשם. זהו. -מי הרג אותה?‬
‫זה לא בסדר. אתה… -רצית שאזהיר אותך,‬
‫אני מזהיר עכשיו.‬
‫פשוט תפסיקי. תפסיקי עם גוון ותפסיקי עם קאמי רמאדה. תפסיקי.‬
‫תפסיקי הכול לפני שיהיה מאוחר מדי.‬
‫מאוחר מדי? פוטרתי!‬
‫מי אתה, לעזאזל? מי אתה?‬
‫מי אתה?‬
‫מי אתה באמת, בנטון? -לא, די. רק…‬
‫אני רוצה לדבר איתך בכנות מלאה, קיי. אני…‬
‫יש לי התנהגויות מוזרות שאני…‬
‫בנטון. -…שאני עושה מאז שהייתי ילד קטן ו…‬
‫תפסיק. -לא.‬
‫אני נהנה לראות יצורים מסוימים סובלים.‬
‫והרבה זמן הסתרתי את הדברים האלה, וחשוב שאני אומר ל…‬
‫אני חייב לומר לך את זה בקול.‬
‫אני רוצה להיות אדם טוב.‬
‫אני חייב להראות את עצמי.‬
‫בסדר. -אני חייב להראות לך מי אני באמת.‬
‫בבקשה. אתה רוצה לפגוע בי?‬
‫זה העניין? רוצה להכות אותי?‬
‫רוצה לשכנע אותי כמה אתה רע? -אלוהים.‬
‫אני יודעת, אני יודעת מי אתה.‬
‫לא, את לא יודעת! את לא מכירה אותי.‬
‫ראיתי מפלצות. ראיתי הכול.‬
‫וגם אם אתה דפוק, אני דפוקה לא פחות.‬
‫אז קדימה, ספר את הרע מכול.‬
‫ספר לי את הדבר הכי מחורבן עליך. תן לי.‬
‫תשכנע אותי שאתה רע.‬
‫אני יודעת מי אתה.‬
‫לא. -זה בסדר.‬
‫לא, את לא יודעת. תפסיקי. -אני יודעת. זה בסדר.‬
‫תפסיקי.‬
‫למה?‬
‫תפסיקי.‬
‫אני רוצה להתגרש.‬
‫אין בעיה.‬
‫שיט. אני מצטערת.‬
‫אני מצטערת שכעסתי קודם.‬
‫פשוט מכל ה…‬
‫הקשקוש על "להוקיר אותם כשהם כאן"‬
‫השתמע כאילו את חושבת שאני לא מעריכה אותך.‬
‫את יודעת, אהבתי אותך בכל נימי נפשי.‬
‫מפרצת.‬
‫איך, לעזאזל?‬
‫האמת היא שבלייז פרוג הזאת,‬
‫זאת הפעם הראשונה מאז שאני…‬
‫מרגישה שאולי יש בשבילי חיים או איזה כוח אנושי או משהו כזה‬
‫מחוץ לחדר המזוין הזה.‬
‫ג'נט?‬
‫ג'נט, את באמת לא תדברי איתי?‬
‫מותק?‬
‫רצית שאדבר, אני מדברת.‬
‫איפה את?‬
‫מותק?‬
‫לא.‬
‫פאקינג לא ייאמן.‬
‫לא.‬
‫לא. מותק, תחזרי. בבקשה?‬
‫בבקשה, ג'נט. תחזרי.‬
‫ג'נט, בבק… מה? לא!‬
‫שכרתי לנו סוויטה ב…‬
‫במלון הרמיטג'.‬
‫לוסי, מה קרה?‬
‫היא איננה.‬
‫מותק…‬
‫היי, יש מישהו בבית?‬
‫יש מישהו בבית?‬
‫פאק. שלום?‬
‫תנשמי.‬
‫את יודעת, לא ידעתי שג'נט יכולה…‬
‫לא ידעתי שהיא יכולה לעשות את זה.‬
‫ברור שהיא לא יכולה.‬
‫היא לא יכולה… מה? כלומר, מה זאת אומרת?‬
‫זה…‬
‫יש אל-כשל, כמו עם טילים גרעיניים, את מבינה?‬
‫כל אחד צריך לסובב את המפתח שלו.‬
‫אז מי סובב את המפתח?‬
‫את לא. נכון, אימא?‬
‫לא! -אני לא חושבת שאוכל…‬
‫לוסי. -…עכשיו. אם את משקרת לי בפרצוף…‬
‫אני נשבעת בחיי.‬
‫אני נשבעת בחיי אימי, אני נשבעת ב…‬
‫רגע. מה? -אחותי.‬
‫אחותי ואני סוף סוף‬
‫הסכמנו על משהו קודם, בפעם הראשונה בחיינו.‬
‫וזה?‬
‫שג'נט לא טובה לך.‬
‫לא, לוסי. -ג'נט לא טובה לי?‬
‫תירגעי. -אם עשית את זה, פשוט תגידי.‬
‫עשיתי מה? -תירגעי.‬
‫כיבית אותה?‬
‫בסדר. לוסי. -כיבית אותה?‬
‫לא יכולת לתת לי להגיע לזה בעצמי, נכון?‬
‫כיבית במקומי. לא די שביקשת ממני לעזוב,‬
‫אבל היית חייבת לעשות גם את זה, כאילו את המושיעה.‬
‫את הרגת את ג'נט?‬
‫את כיבית אותה? -לא. בשום אופן.‬
‫לא הייתי עושה דבר כזה.‬
‫לוס… -אני לא מאמינה לך!‬
‫אל תדברי… -תסתמי את הפה!‬
‫שתיכן. זאת התגלמות הנרקיסיזם.‬
‫אתן רואות בי רק את עצמכן!‬
‫אתן יודעות כמה מתיש היה לגדול אצל שתי נשים לבנות‬
‫שמעולם, מעולם לא טרחו לראות אותי באמת, באמת?‬
‫איבדתי את האדם היחיד‬
‫שבאמת ראה אותי.‬
‫ואני די בטוחה שאחת מכן לקחה אותה ממני.‬
‫בחייך, לוס. לוס.‬
‫לוסי, בחייך.‬
‫בסדר, זה…‬
‫ידעת שככה היא הרגישה?‬
‫לא, ודאי שלא ידעתי.‬
‫התיקים, הם מוכנים.‬
‫כן. אנחנו עוזבים.‬
‫אתם עוזבים עכשיו? -עוזבים.‬
‫כן.‬
‫ואתה שותף לזה? -אני לא שותף לכלום.‬
‫אם את חייבת לדעת, הוא קיבל אולטימטום.‬
‫אז את מכריחה אותו לעזוב? -לא.‬
‫אולטימטום הוא בחירה, קיי.‬
‫רק עם השלכות יותר קשות. -אתה מסכים לזה?‬
‫תשתקי. -אני לוקח את אשתי למלון, טוב?‬
‫לא צריך לייחס לזה יותר משמעות.‬
‫לא, אני חושבת שצריך. כן. -באמת?‬
‫באמת? ואיפה בעלך, קיי? -כן.‬
‫הוא חוקר חשודים במשאית.‬
‫איפה? -פיט.‬
‫תבחר. עכשיו.‬
‫תסתכל אליי. אני באמת האדם היחיד שאכפת לו‬
‫אם הרציחות האלה יטואטאו מתחת לשטיח.‬
‫לכי לעזאזל, קיי.‬
‫את יודעת מה? אני צריך ללכת עם אשתי.‬
‫לד"ר קמינסקי יש מידע בשבילנו על שתל העור הביו-סינתטי.‬
‫אז אנחנו חייבים לעשות את זה. נשארנו רק אתה ואני.‬
‫הרוצח עדיין חופשי, פיט.‬
‫תני את המפתחות לרכב.‬
‫אני לא… בחייך. אני זקוקה לך.‬
‫תני לי את המפתחות.‬
‫בסדר.‬
‫פיטר!‬
‫פאק.‬
‫אני יודעת מה עשית.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫תפסיקי להיתמם, מגי.‬
‫מעמידה פנים שאת לא יודעת מה זאת פריצה‬
‫כשאת עמדת מאחורי כל העניין בעצמך.‬
‫לא, לא נכון.‬
‫חכי, צ'יף. בואי לא נטיח האשמות.‬
‫את מפוטרת.‬
‫לא עשיתי את זה. אני נשבעת שאני לא מיתממת.‬
‫לא. אל תדאגי, גברת צעירה,‬
‫כי את ואני, אנחנו נמצא פתרון.‬
‫היי, קיי.‬
‫היי. -את בסדר? היי.‬
‫מה קרה, לכל הרוחות?‬
‫מרינו במעצר. מה, פיצחת את זה?‬
‫כך נראה. עליי ללכת.‬
‫כך נראה? מה לעזאזל קרה, קיי? למה לא התקשרת אליי?‬
‫התקשרתי. השארתי הודעה.‬
‫מה קרה?‬
‫זה פשוט… הכול נעשה ממש…‬
‫תתחילי מההתחלה.‬
‫היי. בוא הנה.‬
‫אני צריכה אותך.‬
‫- קיי סקרפטה, ד"ר -‬
‫עדיף שלא נצא יחד.‬
‫כן.‬
‫נתראה בחוץ, קיי.‬
‫אסור לך לספר לו לעולם.‬
‫לעולם.‬
‫- מלון הרמיטג' -‬
‫זה נחמד.‬
‫מד"ר דבי.‬
‫היא ביקשה לומר לך שהעור הביו-סינתטי‬
‫מהגופות של קאמי ושל גוון‬
‫זהה.‬
‫את מצפה שאאמין שאת עוזרת לי עכשיו, מגי?‬
‫תמיד ניסיתי רק לעזור לך.‬
‫מה את רוצה?‬
‫יש לי כל מה שצריך כדי לקבור אותו.‬
‫את מי?‬
‫את רדי, כמובן.‬
‫אני יודעת מה עשיתם.‬
‫אני יודעת ששניכם טייחתם רצח.‬
‫ואני יודעת מה את עשית. את ביצעת רצח.‬
‫והאשמת מישהו אחר.‬
‫שמרת את הקלף הזה במשך 25 שנה?‬
‫"דע מתי לשמור אותם."‬
‫הלך עליי.‬
‫או שזאת יכולה להיות התחלה של, את יודעת…‬
‫מה? ידידות נפלאה? איך?‬
‫יש לי הוכחה. כל דבר רע שהוא עשה אי פעם.‬
‫תבחרי פשע.‬
‫את באמת תעשי את זה?‬
‫הסכמתי למשהו שלא אני עשיתי,‬
‫ולפני שהרגשתי, הייתי שקועה בזה עד צוואר.‬
‫הרי גם את עשית אותו הדבר.‬
‫ואני מעולם לא פרצתי למחשב שלך. אלווין פרץ.‬
‫למה?‬
‫כדי שלא תסמכי עליי לעולם.‬
‫לא משנה איך זה התחיל, זה יכול וצריך להסתיים אחרת.‬
‫אני אוכיח לך. אני אשיג לך כל מה שאת צריכה כדי לחסל את המנוול.‬
‫אל תערבי אותי, ואני לא אערב אותך.‬
‫בסדר.‬
‫נפלא.‬
‫את מטורפת.‬
‫היי, בלייז. -היי, סליחה על ההפרעה,‬
‫אבל עבדתי עם ד"ר קמינסקי‬
‫על השאלה מאיפה גוון וקאמי יכלו לקבל את שתלי העור שלהן.‬
‫הן היו… -תרימי את הקול?‬
‫…באותה קבוצת ניסוי, נחשי איפה? ב"ת'ור".‬
‫לא, לא שמעתי. תחזרי שוב. -ונחשי מי עוד היה בה?‬
‫בלייז, אני לא שומעת.‬
‫ונחשי מי עוד היה בקבוצה.‬
‫מי?‬
‫כך הוא פגש אותן. הם היו באותה הקבוצה.‬
‫הלו?‬
‫אל תחזיר אותו עד שיהיה משוטח.‬
‫כן, אדוני.‬
‫הנה היא. תעשה עם המטבע מה שהדוד שלך אומר.‬
‫כן, אדוני.‬
‫אל תשים לב אלינו.‬
‫היי, דוק.‬
‫אני רואה שמצאת את המטבע שלי.‬
‫המטבע הזה מיוחד מאוד. הוא מהשנה שנולדתי.‬
‫השוטר ראיין.‬
‫לורי הייתה הגופה הראשונה שראיתי שעשו לה את זה.‬
‫הדם, הגוף המעוות. זה שינה אותי.‬
‫עם קאמי לא ממש הצלחתי.‬
‫אבל גוון? עם גוון זה היה מושלם.‬
‫עשיתי את זה כדי להרשים את הבחורה הנכונה.‬
‫זאת את.‬
‫שיט.‬
‫לא!‬
‫הצילו!‬
‫למעלה! בבקשה!‬
‫אם תפסיקי להתנגד, זה לא יכאב.‬
‫לחלקנו יש צלקות בחוץ,‬
‫ולחלקנו בפנים.‬
‫לי יש גם וגם.‬
‫- ד"ר קיי סקרפטה -‬
‫לא.‬
‫סקרפטה‬
‫תרגום כתוביות: נעמי מאזוז‬
‫בקרת כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬