Kan du høre meg, MORPHO? Vi vil gjerne gå videre nå.
Din innbilske jævla lykkekake!
Å, Dusty, jeg tror du ødela den.
Jeg ødela den ikke.
Du slo den med nevene dine.
Jeg bare lente meg tungt på den og stilte den noen spørsmål.
Og nå står det "sjekk med guiden"?
Men hvor er guiden?
Tror du jeg ville ha holdt en guide for meg selv?
Pappa, vi må snakke med deg. Hvor er mamma?
Vet ikke, Trina. Jeg holder på med noe.
Jacob og jeg har fått et nærere forhold en stund nå...
Ja, jeg er glad på deres vegne. Det er supert.
Men akkurat nå leter vi etter guiden til MORPHO-en.
- Hva? - Mr. Johnson og jeg
- presset nevene mot skjermen... - Hei.
...og nå står det "sjekk med guiden".
- Hvor er den, Jacob? - Det fulgte ikke med en guide.
- Du ødela den visst. - Jeg ødela den ikke. Hvorfor tror...
Jeg bare leter etter noen svar, for F.
Disse visjonene får folk til å gå fra konseptene, for faen i ellevte.
- Dårlig tidspunkt å be om å bo sammen. - Jeg har aldri sett faren din slik før.
Inntil videre kan du snakke med faren din og si at foreldrene mine sa ja.
Til at vi skal bo sammen? Skal jeg lyve?
Ikke en løgn. De vil si ja, så det er en før-sannhet.
Ok. Hva skal du gjøre?
Jeg skal finne mamma, og så møtes vi etterpå.
- God plan? - Det er vel det. Hvorfor ikke... Tri... Ok.
God ettermiddag, Deerfieldians. Velkommen til Deercoming-paraden.
La meg få si at du er en visjon i dag, Hawaii.
Takk, Coach Eagleson.
Apropos visjoner, mange har tenkt på potensialet sitt i år,
men jeg tenker bare på om Deercoming-hjorten
- potensielt kommer på slutten av paraden. - Alle tegn tyder på ja.
Og apropos tegn, skolekorpset skal nå fremføre "The Sign" av Ace of Base.
Patetisk.
Jeg jobbet veldig hardt med flåten. Er Deercoming-hjorten alltid en drittsekk?
En del av tradisjonen.
Så rart at alle sier at det ikke er flere hjorter i Deerfield.
- Hvorfor det? - Fordi jeg så en.
Den løp foran bilen min da jeg prøvde å dra.
- Er det sant? - Ja. Det var veldig rart.
Den var helt hvit, som en albino. Den skremte vettet av meg.
Var det derfor du snudde?
Det var vel det. Jeg vet ikke. Jeg vet ikke hvorfor jeg kom tilbake.
Jeg mener, jeg vet ikke om det er et større formål.
Jeg er den eneste som ikke kan få en visjon.
Vil du ha en visjon?
Noen ganger tenker jeg at hvis jeg bare hadde brukt MORPHO-en...
All tiden jeg tilbrakte i den andre baren.
- Hvordan vet du at den ikke er der? - Hva mener du?
Du antok at MORPHO-en fulgte etter deg, men hvordan vet du at det er den samme?
- Jeg vet vel ikke det... - Kanskje det ikke er for sent.
Kanskje du kan få kortet ditt.
Se på dette.
Vi har Martha og Rose, de to kapteinene til Cruisin' Cruise gjestgiveri.
De har lagt til en vollgrav, og båten deres tar virkelig av.
Hvis denne flåten gynger, så må du bare banke på.
Natalie! Cassie! Hvor er dere? Kom igjen. Det er snart tid for flåten vår.
Vi er her. Vi bare tok på oss kostymene.
Mamma mia. Se på det.
Dere er de heiteste kjøttbollene jeg har sett. Jøye...
Fy søren. Natalie, jeg får lyst til å spise deg.
Og Cassie, jeg ville tatt en platonisk liten smakebit av deg også, ok?
- Men nå må vi dra. - Ok. Vi er klare.
- Vi vil bare ta koreografien én gang til. - Det går bra.
Heldigvis er vi nest sist i paraden, før hjorteflåten. Den optimale posisjonen.
Jeg syns vi burde gjøre det meste ut av denne muligheten med en stor kunngjøring.
- Ok. Hva har du i tankene, Cassie? - Du har alltid vært imot levering.
Levering? Giorgios er en oppslukende erfaring som man kun får på restauranten.
Men hva med en kjøttbollebil?
Bare kjøttboller som blir levert fra dør til dør i en bil.
Svaret er ja.
- Er det sant? - En kjøttbollemobile.
Synergi. Jeg elsker det.
- Han elsker det. - Giorgio, du aner ikke
hvor mye det betyr å høre "ja" og føle at jeg er verdsatt.
Slutt. Du er verdsatt, Cassie.
Jeg trenger dine forslag hvis jeg vil utvide bedriften.
Jeg må utvide bedriften hvis jeg skal gi Natalie verdens største bryllup.
Giorgio. Nei. Og det er sikkert lenge til bryllupet vårt, ikke sant?
Hva om det ikke var det?
- Natalie. - Ja?
Hva skal du gjøre på nyttårsaften?
Denne nyttårsaften?
Jeg vet ikke. Jeg skal nok klatre innendørs og ta et tyrkisk bad.
Vil du ha et bryllup?
Nat, hørte du ham?
Ja! Er det et ja?
- Jeg tror det er et ja! - Ja, ja. Det er et ja.
- Å, Nat. - Ok, jeg går.
- Ok. - Ja!
Huff da. Neste flåte er dårlig nytt.
For midjen min, altså.
Det er Deerfield deig,
det koselige bakeriet med et hjerte av deig.
Og se hva de har laget i år.
Ok. Jeg har sett store cupcakes, men dette er latterlig.
- Pappa. - Ja.
Pappa, jeg fant guiden.
Hva sa du?
Hvor fant du det?
I huset til Jacob.
Hvorfor sa han ikke det da jeg spurte?
- Hvorfor sa ikke du noe? - Det er Koltons kort.
Og Jacob vet ikke hva som står på det.
- Tok du det uten å fortelle ham det? - Ja, men han innser ikke at det er borte.
- Jeg byttet det ut med et blankt kort. - Herregud, Trina.
Det var ditt forslag.
Det var du som ødela maskinen og ville ha guiden.
Du fikk helt hetta, pappa. Du gikk helt av skaftet.
- Beklager hvis jeg ville hjelpe deg. - Ok.
Hva foregår? Fortalte du ham det?
Hva da? Sa du ikke at Jacob ikke visste det?
Vent, hva snakket dere om?
Jeg tok Koltons kort. Jeg er lei for det. Men hvis MORPHO-en trenger det til neste
- neste fase... - Fase.
Hva har Koltons kort med neste neste fase å gjøre?
Står det "guide" eller noe sånt?
Til vårt forsvar fortalte vi deg det ikke. Du er bare god på å gjette.
Hva i helvete, Trina? Jeg ville ikke vite det.
Jeg vet det. Jeg er lei for det.
Hei, hør her. Alle sammen her har gjort mange tabber.
Kanskje du stjal hans døde brors MORPHO-kort og har løyet om det.
Men jeg ødela MORPHO-en.
Egentlig ødela jeg den ikke.
- Jeg fikk en nyttig beskjed. - Hva har jeg gjort galt?
Ingenting, Jacob. Så det var bare Trina.
- Herregud, pappa. - Men vet du hva?
Den viktige utviklingen her, som vi må huske på, er at vi nå har guiden.
Vel, jeg vet at du sikkert planla å beholde kortet, Jacob.
Men du kan ta bilde av kortet og beholde det.
- Og du vil alltid ha minnene om kortet. - Greit. Bare ta det, for faen.
Jacob.
Deerfields innbyggere, dette er en utbryterkunst.
Under puppestadiet i sommerfuglens livssyklus
ser det ut som om ingenting skjer.
Men inni puppen skjer det alle mulige slags magiske ting.
Unnskyld meg.
Larven brytes ned til ingenting
- og blir til guffe. Men den dør ikke. - Unnskyld.
Den blir noe nytt. Noe enda vakrere enn før.
Jacob, kan jeg prøve å forklare?
Jeg skulle ikke ha løyet. Jeg har prøvd hardt å la være.
Vel, du suger på det.
Jeg vet det.
Jeg prøver å la være å såre folk. Du sa du ikke ville vite det,
og jeg tenkte det var lettere for deg hvis jeg sa at jeg ikke tittet.
Men så tok du det. Du brøt deg inn og gikk inn på rommet mitt.
Jeg brøt meg ikke inn, Jacob. Du ga meg en nøkkel.
- Døren var ikke låst. - Du tok min brors kort.
- Hvorfor er det ditt? - Hva?
Du tok det fra Koltons lommebok. Hvorfor er det ditt?
- Greit. Han var typen din. - Du skulle ikke fortelle meg det.
Kan vi la det ligge? Bare glem det, Trina.
- Vær så snill. Glem det. - Vil du ikke bo med meg lenger?
Jeg tror jeg bare må være alene.
Det er som visjonen min. "Bare én spiller."
Cass. Cass. Cass.
Cass, det er vår tur. Er du klar?
Ja, jeg er klar. Er du klar?
Hvorfor snakker du som Susan, den spillegale kjederøykeren?
Jeg mistet stemmen fordi jeg skrek så mye, og nå kan jeg ikke synge med deg.
Men jeg stiller opp for deg emosjonelt. Hjerte til hjerte. Bolle til bolle.
- Å gud. Nat, må jeg gjøre det alene? - Nei, du er ikke alene.
Jeg skal skyte parmigiana med konfettikanonene i de rette øyeblikkene.
- Ok. - Du greier dette.
Ok.
Cass. Jøss. Store storfeboller, se på deg.
Dusty, kan du la være?
La være med hva? Jeg skulle bare be om unnskyldning.
- Ok. - Jeg har vært distrahert i det siste,
og du fortjener bedre enn som så.
Takk.
Jeg ga den dumme maskinen for mye makt, og så...
Så hørte jeg at jeg var i Alices visjon, og det rotet med hodet mitt
- og gjorde meg forvirret. - Var du i Alices visjon?
Visstnok. Hvem bryr seg?
Jeg er i ditt liv, og du er i mitt liv, og det er alt som har noe å si.
Men du sa du var forvirret. Forvirret over hva?
- Nei, jeg er ikke forvirret lenger. - Prøvde du fortsatt å velge mellom oss?
Nei. Nei, ikke tenk det.
Du ville avslutte selv-plorasjonen tidlig. Hvorfor det hvis du er besatt av Alice?
- Jeg... - Og hvorfor later vi som om
alt er i orden mellom oss når det åpenbart ikke er det?
Hvorfor trodde vi at vi kunne gjøre hva vi ville,
og så bare fortsette livene våre som om ingenting hadde skjedd?
Jeg må gå og synge sangen min for Giorgio i paraden, så...
Vil ikke gå glipp av det.
Vet du hva? Jeg vil faktisk ikke gå glipp av det.
Og jeg lar ikke deg eller de dumme kommentarene dine holde meg igjen lenger.
Hva betyr det?
Det betyr at jeg skal gå opp på spagetti-tårnet og synge min jævla sang.
Nat!
WHISTLE STOP DRIKK ØLEN SOM OM DEN ER OKSYGEN
Går det bra?
Ja, jeg bare tenkte på forrige gang jeg var her.
- Vil du vente utenfor? - Nei. Jeg blir med deg inn.
Er den stengt?
Den er visst det. Det ser ut som om den har vært stengt en stund.
Vil du ringe eieren?
Til baren jeg forlot? Nei, virkelig ikke.
Har du nøkkel?
Det funker også.
De strømmer til med masse energi. Det er Deerfield strøm og energi.
Lederen tar bilder av trær på deltid og er en energibunt: Glen Steichman.
Jeg elsker deg, Glen!
Jeg tror jeg fanget det kysset.
Dette er veldig viktig. Til alle jegerne: Ikke forhast dere når dere trekker sleden.
Dere må gi barna nok av tid til å nyte meg.
- Til å feire meg. Forstått? - Forstått, Izzy.
Beklager at jeg er sen. Jeg skled og falt, men slapp av.
Legen min sier at jeg er klar.
Takk og pris. Jeg var klar for å avlyse paraden.
Det er ikke nødvendig. Som lege gir jeg Beau klarsignal
til å utføre elegante skøytetriks, ta av seg skjorta eller hva enn du trenger.
Det er det siste jeg trenger. Ingenting skal trekke oppmerksomheten fra hjorten.
Izzy. Du ser utrolig ut.
Hva er galt?
Er det som et bryllup? Skal jeg ikke se deg før du kommer?
Unnskyld. Jeg må snakke med en velger.
Det går bra. Vi tar et par runder for å varme opp.
Ha det.
Velger?
Ikke bli fornærmet.
Når jeg er i politikermodus, må jeg ignorere hjernens gledessenter
så jeg kan fokusere 100 % på folket.
Er det det som foregår?
- Eller er du flau over å bli sett med meg? - Ikke vær absurd.
Hvis du er så desperat etter min oppmerksomhet på Deercoming, så her.
Se på dette. Izzy får seg noe.
Unnskyld. Hendene mine er litt svette i disse hovene.
Ok, folkens. Her kommer den.
Paradens nest siste flåte.
Nest sist, men slett ikke minst: Giorgios restaurant og sportssenter.
Hør etter, byboere.
Natalie og jeg har valgt bryllupsdatoen, og hele byen er invitert! Alle sammen!
Barn, babyer. Ta med hundene deres. Ingen katter, takk.
Og det er ikke alt.
Vennligst ønsk velkommen min cocapitano
som har en spesiell forretningskunngjøring.
Deerfields innbyggere, Giorgios restaurant har aldri drevet med levering av noe slag.
Men vet dere hva?
Det er over og ut.
Det er over og ut med den regelen, og vi tilbyr nå kjøttboller dør til dør!
Vi gjør store endringer, folkens.
Men vi endrer ikke vår raske kvalitetsservice.
Hos Giorgios får dere plass med en gang.
Det betyr at "Standing In The Queue" aldri blir et tema.
Det er fredag kveld Jeg sitter hjemme og sturer
Jeg ringer mine venner Og sier: "Hvor er festen? Jeg lurer"
Jeg vil ta en øl og drukne i mine tårer
Du vet dette er galt Kan ikke la meg stå igjen her
Jeg har stått i kø med fler Nå vet jeg ikke mer
Uten din kjærlighet
Hvis det ikke blir oss to Skal jeg alene finne no'
Og, baby, jeg skal løftes opp i tet
Du sa du alltid skulle elske meg
Det betydde visst aldri for deg
Du ga meg ingen grunn til å tvile på deg
Men nå må jeg gå videre uten deg
Jeg har stått i kø med fler Men nå skal jeg få mer
Du vet jeg skal få mer Uten din kjærlighet
Hvis det ikke blir oss to Skal jeg alene finne no'
Og, baby, jeg skal løftes opp i tet
Jeg skal endelig få mer Uten din kjærlighet
Og, baby, jeg skal løftes opp i tet
Kom igjen, Cassie!
Pokker.
Vet ikke hvorfor, men jeg trodde den kunne være her.
Vel, det er den ikke. Hvem vil ha en drink?
Nå er det tid for øyeblikket vi alle har ventet på.
Det er Deercoming-hjorten!
Hva? Dette er ekstremt skuffende.
For aller første gang kom ikke hjorten.
Det betyr at ingen får godteri-hjortelort i år.
Mange barn må dra skuffet hjem. Hvor i helvete er hun?
Hørte du hva han sa?
Mange barn er skuffet på grunn av deg.
Nei. Faen ta dem. Livet er skuffende.
- Det er bedre at de lærer det tidlig. - Ja.
Du er favorittvelgeren min.
Hjortelort?
- Nei. - Kom igjen.
- Aldri. - Vær så snill.
- Nei, nei. - Jo.
Vær så snill, nei.
Det ser...
Jeg vet at jeg ikke skal spørre om dette, men jeg må også spørre om dette.
Hvorfor brukte du ikke MORPHO-en?
Jeg er bare nysgjerrig.
Etter all tiden i denne baren, og selv da alle snakket om den i Deerfield...
To dollar er ikke så mye for å finne ut potensialet sitt.
Jeg tror det var det ordet. "Potensial."
En av de få tingene jeg husker om faren min,
er at han alltid snakket om potensialet mitt,
men han brydde seg ikke nok til å hjelpe meg med å nå det, hva enn det var.
Han brydde seg aldri om meg.
Så jeg unngikk å gjøre noe med utdanningen han kjøpte til meg,
eller noe som kunne tolkes som å oppnå potensialet mitt.
Så ja, han rotet med hodet mitt.
Men ikke alle er skapt for å bli far.
Hvorfor lot jeg deg overtale meg til dette?
Det er du som er besatt av tegn.
Det er du som tror at alt betyr noe, men...
Men det er ingenting til meg her.
- Hana. - Hva?
Skal vi høre på den?
Kan du gi meg et øyeblikk?
Ok. Jeg venter rett utenfor.
Hei, Cass! Sangen din var kjempebra!
- Syns du det? - Ja.
Moren din ble nok så skremt at hun ikke turte å vise seg.
- Vent, så hun det ikke? - Hun gjorde vel ikke det.
Vet ikke hva som skjedde med henne, men du stjal showet.
Og jeg ville også bare si
at jeg er innmari gira over at Trina skal flytte inn hos oss.
Hun tar vel med seg sine egne feminine saker, men hvis det er noe jeg trenger...
Unnskyld. Sa du at Trina skal flytte inn hos deg?
Kanskje jeg ikke skulle si det. Jacob sa at du og Dusty godkjente det.
Unnskyld. Kan du gi meg et øyeblikk?
- Mamma, sangen din var kjempebra. - Ikke forlat meg.
- Hva? - Jeg kan ikke være med faren din mer.
Jeg trenger mer enn seks uker adskilt.
Og jeg er veldig lei for at jeg stadig skuffer deg,
men ikke flytt inn hos Jacob, ok?
Bli hos meg, er du snill.
Ok.
Ok?
Ok.
- Er du lykkelig? - Jeg vet ikke om dette er lykkelig, Cass.
Jeg har aldri trengt å tenke på det, og det var greit.
Men på grunn av en jævla maskin må jeg tenke på det hele tiden.
Maskinen minner folk på at livene våre har mer enn én mulig sti.
LÆRER/WHISTLER
Tenk tilbake til et minne av et sted.
Et ekte sted. Et fredfullt sted.
- Tenker du på det? - Ja.
Hvor er du?
- Jeg står på ski. - Vennligst beskriv det.
Det er mye snø.
Mer beskrivende, takk. Du må virkelig se for deg at du er der.
Ok. Jeg står på ski. Det er mye snø.
Jeg er kanskje 20 år. Og jeg er alene.
Jeg valgte feil spor, feil bakke, eller hva man nå kaller det.
Så jeg begynte å kjøre veldig fort.
Jeg styrter innmari fort nedover fjellet. Og jeg tar aldri spranget.
Jeg vet ikke hva som kommer til å skje, men det er...
Gud, ærlig talt føles det som om jeg kommer til å dø.
Men jeg føler meg også veldig levende.
Hallo, lille venn.
Ok, hjort.
SJEKK MED GUIDEN
FOR Å OPPNÅ
POTENSIALET DITT
MÅ DU OPPDAGE
HVEM DU ER
FORTSETTE?
Ok. Det er nå 3. september, og jeg står her med Hana.
Si hallo, Hana.
Du må si det inn i båndopptakeren.
Ok, ok.
Så hva gjorde vi i dag?
- Vi dro til parken. - Ok, og?
Vi spiste iskrem.
Ja, vi spiste iskrem. Og hva mer?
Vi koste.
- Og? - Pappa.
Ok, Hana.
Er det noe mer du vil si til båndopptakeren?
Nei.
Ok. Da spiller vi sangen vår. Klar?
Ja.
Her er hun. Den enestående Hana.
Hallo?
BASERT PÅ BOKA AV M.O. WALSH
Tekst: Espen Stokka