Girdi mane, MORFO?
Norėtume tęsti, prašau.
Sumautas išsišokėli, laimės pyragėli!
Dasti, regis, tu jį sulaužei.
Aš jo nesulaužiau.
Daužei jį kumščiais.
Tik stipriai į jį atsirėmiau ir uždaviau kelis klausimus.
O dabar jis rašo „Raskite instruktorių“?
Bet kur instruktorius?
Manai, jei šis daiktas būtų turėjęs instruktorių, būčiau pasilikęs jį sau?
Tėti, mums reikia su tavim pasikalbėti. Kur mama?
Nežinau, Trina. Aš šiek tiek užsiėmęs.
Mudu su Džeikobu... Mes jau kurį laiką bendraujame artimiau...
Taip. Labai dėl jūsų džiaugiuosi. Tai tiesiog super.
Bet šiuo metu mes ieškome MORFO instruktoriaus.
- Ką? - Mudu su ponu Džonsonu
prispaudėme kumščius prie ekrano...
ir dabar čia rašo „Raskite instruktorių“.
- Bet kur instruktorius, Džeikobai? - Instruktoriaus nebuvo.
- Regis, jūs jį sulaužėt. - Aš jo nesulaužiau. Kodėl žmonės...
Jis ne... Aš tik ieškojau sumautų atsakymų,
nes tos sumautos vizijos verčia žmones kraustytis iš sumauto proto.
Gerai. Manau, kad dabar ne geriausias laikas klausti apie gyvenimą kartu.
Taip. Dar nesu matęs tavo tėčio tokio.
Kol kas, manau, gal nueik pasikalbėti su savo tėčiu
ir pasakyk jam, kad mano tėvai sutiko?
Su tuo, kad gyventume kartu? Nori, kad jam pameluočiau?
Tai ne melas. Mano tėvai sutiks, todėl tai labiau tarsi įžanga į tiesą.
Gerai. Ką tu veiksi?
Aš susirasiu mamą, o paskui susitiksiu su tavimi.
- Geras planas? - Turbūt. Gal mes tiesiog... Gerai.
INSTRUKTORIUS
Laba diena, Dirfildo gyventojai.
Sveiki atvykę į Dirkomingo paradą.
Jei galima, pasakysiu, kad šiandien atrodai kaip vizija, Havaja.
Ką gi, ačiū, treneri Iglsonai.
Kalbant apie vizijas,
daugybė žmonių šiemet galvojo apie savo potencialą,
bet aš galvoju tik apie tai, ar Dirkomingo elnias
potencialiai pasirodys šio parado pabaigoje.
Yra visi ženklai, kad pasirodys.
Kalbant apie ženklus, grupės „Ace of Base“ dainą „The Sign“
atliks Dirfildo orkestras!
BEDFORDO BARAS
Apgailėtina.
Atsiprašau, labai daug dirbau su šia platforma.
Ar Dirkomingo elnias visada būna toks šiknius?
Tai - tradicijos dalis.
Keista, kodėl visi kartoja, kad Dirfilde nebėra elnių.
- Kodėl keista? - Nes aš vieną mačiau.
Jis išbėgo priešais mano mašiną, kai bandžiau išvažiuoti.
- Tikrai? - Taip. Tiesą sakant, buvo keista.
Jis buvo visas baltas, lyg albinosas. Truputį mane išgąsdino.
Ir dėl to sugrįžai?
Turbūt. Nežinau.
Nežinau, kodėl sugrįžau.
Nežinau, ar yra svarbesnis tikslas.
Aš - vienintelė, negalinti gauti vizijos.
Tu nori vizijos?
Kartais man smalsu, jei būčiau tiesiog pasinaudojusi MORFO...
Per visą tą laiką, kurį praleidau kitame bare.
- Iš kur žinai, kad jo ten nebėra? - Kaip suprasti?
Tu tiesiog nusprendei, kad MORFO atsekė paskui tave čia,
bet iš kur tu žinai, kad čia - tas pats MORFO?
- Turbūt nežinau, bet... - Gal dar nevėlu.
Gal dar gali gauti savo kortelę.
Tik pažiūrėkit.
Čia Marta su Rouze, dvi „Kruizinio kruizo užeigos“ kapitonės.
Neseniai jos iškasė griovį ir, vaikeli, jos sugeba įsiūbuoti laivą.
Jei laivas siūbuoja, nekelk į vidų kojos.
Natali. Kese. Kur jūs, merginos?
Nagi. Jau beveik metas mums važiuoti.
Mes čia. Mes tik persirengėme kostiumus.
Mamma mia. Tik pažiūrėkit.
Manau, jūs - seksualiausi kukuliukai, kuriuos man teko matyti. Vajetau...
Po perkūnais. Natali, galėčiau tave suvalgyt.
Ir, Kese, pagarbiai,
platoniškai krimstelėčiau ir tavęs, gerai?
- Bet dabar mums reikia eiti. - Gerai. Mes pasiruošusios.
Tik norėjome paskutinį kartą parepetuoti šokį.
Gerai. Viskas puiku.
Laimė, mes parade priešpaskutiniai, prieš pat elnio platformą,
o tai geriausia vieta, siekiant apdovanojimo.
Klausykit, manau, turėtume išnaudoti šią progą
ir pranešti ką nors svarbaus ar panašiai.
Gerai. Apie ką galvoji, Kese?
Žinau, kad visada buvai nusistatęs prieš pristatymą į namus.
Pristatymą į namus? „Pas Džordžijų“ - maistas tik restorane,
- tik įtraukianti patirtis, Kese. - ...patirtis.
O kaip dėl mėsos kukuliukų furgono?
Tik mėsos kukuliukai, kurie būtų pristatomi furgonu.
Atsakymas teigiamas.
- Palauk, tikrai? - Kukuliukai ant ratų.
Tai sinergija. Man patinka.
- Jam patinka. - Džordžijau, net neįsivaizduoji,
ką reiškia pagaliau išgirsti „taip“ ir pasijusti vertinama.
Baik. Tu esi vertiname, Kese.
Ir man reikia tavo minčių, jei noriu plėsti verslą.
O aš turiu plėsti verslą,
jei noriu iškelti Natali didžiausias vestuves pasaulyje.
Džordžijau.
Ne. Mūsų vestuvės turbūt labai toli, ar ne?
O jeigu ne?
- Natali. - Taip?
Ką veiksi per Naujuosius Metus?
Per šiuos Naujuosius Metus?
Nežinau.
Turbūt kopinėsiu laipiojimo sienele ir eisiu į turkišką pirtį. Nežinau.
Nori atšvęsti vestuves?
Nete, girdėjai, ką jis pasakė?
Taip. Ar tai reiškia „taip“?
Manau, tai reiškia „taip“.
Taip. Tai reiškia „taip“. Taip.
- Nete. - Gerai, aš jau eisiu.
- Gerai. - Taip!
Kita platforma nieko gero nežada.
Jei tiksliau, mano figūrai.
Tai „Dirfildo tešla“,
smagiai nuteikianti kepykla su tešlos širdimi.
Ir pažiūrėkite, ką jie iškepė šiemet.
Gerai. Esu matęs didelių keksiukų, bet tai absurdiška.
- Tėti. - Taip.
Tėti, radau instruktorių.
Ką pasakei?
Kur ją radai?
Džeikobo namuose.
Kodėl jis man nepasakė, kai paklausiau apie instruktorių?
- Kodėl tu nieko nepasakei? - Čia Koltono kortelė,
o Džeikobas nežino, kas čia užrašyta. Jis nenorėjo pažiūrėti.
Paėmei ją neatsiklaususi?
Taip, bet jis net nesupras, kad ji dingo.
Sukeičiau ją su tuščia bandomąja kortele.
Jėzau, Trina.
Tai buvo tavo mintis.
Tai tu sudaužei aparatą. Tu norėjai instruktoriaus.
Tu čia krausteisi iš proto, tėti. Tau visai nuvažiavo stogas.
- Todėl atsiprašau, jei panorau tau padėt. - Gerai.
Kas čia vyksta? Tu jam pasakei?
Ką ji man pasakė?
Lyg ir sakei, kad Džeikobas nežinojo.
Pala, apie ką jūs kalbat?
Paėmiau Koltono kortelę, labai atsiprašau.
Bet jei MORFO jos reikia, kad pereitų į kitą...
- į kitą etapą. - Etapą.
Pala, kaip Koltono kortelė susijusi su kitu etapu?
Ten užrašyta „Instruktorius“ ar ką?
Jei reiktų apsiginti, mes tau to nepasakėme.
Tu tik gerai spėlioji.
Kokio velnio, Trina? Sakiau, kad nenoriu žinoti.
Žinau. Atsiprašau. Labai atsiprašau.
Paklausyk. Čia visi pridarė daug klaidų. Gerai.
Gal tu ir pavogei jo mirusio brolio MORFO kortelę ir pamelavai,
bet aš sulaužiau MORFO, supranti?
Tiesą sakant, iš tikrųjų nesulaužiau.
- Šiaip jau, gavau naudingą užuominą. - Ką aš padariau ne taip?
Nieko, Džeikobai. Taigi, suklydo tik Trina.
- O Dieve, tėti. - Bet, žinai...
svarbiausia dabar, kad turime prisiminti, jog turime instruktorių.
Žinau, kad tu...
turbūt ketinai pasilikti kortelę, Džeikobai.
Bet gali ją nusifotografuoti ir pasilikti nuotrauką.
Ir, žinoma, visada turėsi prisiminimą apie kortelę.
Puiku. Tiesiog paimkit ją, blemba. Ji jūsų.
Džeikobai.
Dirfildo žmonės, čia - pabėgimo triukas.
Kai drugelio gyvenimo cikle būna lėliukės etapas,
galbūt atrodo, kad nieko nevyksta.
Bet lėliukės viduje
vyksta įvairiausi stebuklingi dalykai.
Atsiprašau.
Iš vikšro nieko nelieka,
- jis virsta lipnia mase. - Atsiprašau.
Tačiau tai - ne mirtis.
Jis virsta nauju padaru, net nuostabesniu nei prieš tai.
Džeikobai, ar galiu pamėginti paaiškinti?
Nederėjo tau meluoti. Aš labai stengiausi nemeluoti.
Taip. Tau žiauriai nesiseka.
Žinau.
Aš tik bandau neskaudinti žmonių.
Tu sakei, kad nenori žinoti,
pamaniau, tau bus lengviau, jei tiesiog pasakysiu, kad nežiūrėjau.
Bet paskui tu ją paėmei.
Įsilaužei į mano namus, įėjai į mano kambarį.
Aš neįsilaužiau į tavo namus, Džeikobai. Tu man davei raktą.
- Durys buvo atrakintos. - Paėmei mano brolio kortelę, Trina.
- Kodėl ji tavo? - Ką?
Tu ją paėmei iš Koltono piniginės. Kodėl ji tavo?
Taip. Gerai, puiku. Jis buvo tavo vaikinas.
Tu net nesiruošei man apie tai pasakoti.
Gal galim tiesiog užbaigti šią temą? Pamiršk ir tiek, Trina.
Prašau. Pamiršk tai.
Ką, nebenori su manimi gyventi?
Aš manau, man tiesiog reikia būti vienam.
Tarsi mano vizijoje, ar ne?
„Tik vienas žaidėjas“.
Kese.
Kese, toliau mes. Tu pasiruošusi?
Taip. Aš pasiruošusi. O tu pasiruošusi?
Kodėl kalbi kaip prasirūkiusi lošėja Siuzana?
Gerai, esmė tokia.
Galbūt praradau balsą, nes klykiau dėl vestuvių,
ir dabar negaliu su tavimi dainuoti.
Bet aš čia, su tavimi, emociškai. Širdis prie širdies. Kukuliukas prie kukuliuko.
O Dieve. Nete, aš...
- Aš turėsiu tai padaryti viena? - Ne, tu nesi viena.
Aš vis tiek šaudysiu parmidžaną
iš konfeti patrankų reikiamomis akimirkomis.
- Gerai. - Tau pavyks.
Gerai.
Kese. Kukuli švenčiausias, nieko sau.
Dasti, gal gali dabar to nedaryti?
Ko nedaryti? Aš tik atėjau atsiprašyti.
- Gerai. - Buvau...
Pastaruoju metu buvau išties išsiblaškęs
ir žinau, kad tu nusipelnai daugiau.
Ačiū.
Aš tiesiog suteikiau per daug galios tam kvailam aparatui, o paskui...
o paskui sužinojau, kad buvau Alisos vizijoje,
ir man tai sujaukė smegenis.
- Supainiojo man protą. - Buvai Alisos vizijoje?
Pasirodo, taip. Kam rūpi?
Turiu galvoje, aš - tavo gyvenime, o tu - mano,
ir tai yra svarbiausia.
Bet ką tik sakei, kad susipainiojai. Dėl ko susipainiojai?
Ne, nebesu susipainiojęs.
Vis dar rinkaisi tarp manęs ir Alisos?
Ne. Ne, taip negalvok.
Dasti, tai tu norėjai anksčiau užbaigti šią „pažintį su savimi“.
Kodėl taip pasielgei, jei vis dar nepamiršai Alisos?
- Aš... - Ir kodėl mes apsimetame,
kad viskas tarp mūsų gerai, nors akivaizdu, kad taip nėra?
Kodėl manėme, kad galime išsiskirti
ir daryti ką norime,
o po to tiesiog gyventi toliau, tarsi nieko nebūtų nutikę?
Ne. Turiu sudainuoti parade savo dainą dėl Džordžijaus, taigi...
Taip. Nenori to praleisti.
Žinai, ką?
Šiaip jau, nenoriu to praleisti.
Ir nebeleisiu tau
ar tavo kvailoms replikoms man trukdyti.
Ką tai reiškia?
Tai reiškia, kad užlipsiu ant to spagečių bokšto
ir sudainuosiu savo sumautą dainą.
Nete!
„TRUMPO SUSTOJIMO“ BARAS IR GRILIS GERK ALŲ, TARSI JIS BŪTŲ DEGUONIS
„TRUMPO SUSTOJIMO“ BARAS IR GRILIS
Gerai jautiesi?
Taip, tik prisiminiau paskutinį kartą, kai čia buvau.
- Nori palaukti lauke? - Ne. Eisiu su tavimi.
Uždaryta?
Tikriausiai. Atrodo, kad jau kurį laiką uždaryta.
Nori paskambinti savininkui?
Baro, iš kurio pabėgau, savininkui? Ne, tikrai nenoriu.
Turi raktą?
Taip irgi galima.
Jie turi galios.
Jie turi energijos. Tai „Dirfildo elektros energija“.
Priekyje - pusės etato medžių fotografas
ir visąlaik energija trykštantis Glenas Steikmanas.
Myliu tave, Glenai!
Regis, tą sugavau aš.
Tai labai svarbu.
Visų medžiotojų dėmesiui - kai trauksite roges, neskubėkite.
Turite duoti vaikams į valias laiko pasidžiaugti manimi,
pagarbinti mane.
- Supratote? - Supratom, Izi.
Atsiprašau, kad vėluoju. Truputį parkritau, bet nesijaudink.
Mano gydytoja sako, kad esu sveikas.
Ačiū Dievui, jau buvau pasiruošusi atšaukti paradą.
Neprireiks.
Kaip profesionali medikė galiu patvirtinti, kad Bo leidžiama
atlikti įmantrius triukus su pačiūžomis, nusivilkti marškinius, ar ką prireiks.
To man mažiausiai reikia.
Niekas neturi atitraukti dėmesio nuo elnio.
Izi.
Atrodai neįtikėtinai.
Kas negerai?
Ar čia kaip vestuvėse? Ar neturėčiau tavęs pamatyti, kol neatvažiuosi?
Atsiprašau, man reikia pasikalbėti su rinkėja.
Nieko tokio. Apibėgsime kelis ratus, kad pasimankštintume.
Viso.
Rinkėja?
Nagi, neįsižeisk.
Kai virstu politike,
privalau atsiriboti nuo malonumų zonos smegenyse,
kad galėčiau skirti žmonėms 100 % dėmesio.
Štai kas čia vyksta?
O gal tau gėda, kad mus pamatys kartu?
Nenusikalbėk.
Jei tau taip trūksta mano dėmesio
Dirkomingo dieną, tada prašom.
Tik pažiūrėkit. Izi ištiko meilės krizė.
Atsiprašau. Tiesiog rankos truputį suprakaitavo šiose kanopose.
Dėmesio, žmonės. Štai ir ji.
Priešpaskutinė parado platforma.
Priešpaskutinė, bet ne prasčiausia -
restorano ir sporto centro „Pas Džordžijų“ platforma.
Gerai, paklausykit, miestiečiai.
Mudu su Natali išsirinkome vestuvių datą, kviečiamas visas miestelis! Visi!
Vaikai, kūdikiai. Atsiveskit šunis. Prašyčiau jokių kačių.
Ir tai dar ne viskas.
Prašom pasveikinti mano cocapitano,
kuri turi ypatingą verslo pranešimą.
Dirfildo žmonės,
restoranas „Pas Džordžijų“ niekada nevežė maisto į namus.
Bet žinote, ką?
Su tuo baigta.
Baigta su ta taisykle,
dabar siūlome mėsos kukuliukus į namus!
Vykdome didelius pokyčius, žmonės.
Bet nekeičiame savo greito ir kokybiško aptarnavimo.
Restorane „Pas Džordžijų“ iškart būsite pasodinti,
o tai reiškia, kad jums niekada neteks „Stovėti eilėje“.
Penktadienio vakaras Aš viena namuose
Skambinu draugams Kur galėtume atšvęst?
Noriu išgerti alaus bare Noriu paskęsti ašarose
Vaje, žinai, kad taip negerai Neversk manęs stovėti taip ilgai
Aš stovėjau eilėje
Pasimetusi nežinioje
Nežinau, ką daryti Be meilės tavos
Jei būti su tavimi negalėsiu
Iš naujo pradėsiu
Ir, mielasis, pakilsiu aukščiau
Žadėjai mylėti mane amžinai
Turbūt tai tebuvo tušti pažadai
Neturėjau dingsčių tavimi abejoti
Bet dabar turiu į priekį žingsniuoti
Aš stovėjau eilėje Bet dabar stumiuosi per ją
Žinai, išeinu iš eilės Be tavo meilės
Jei būti su tavimi negalėsiu Iš naujo pradėsiu
Ir, mielasis, pakilsiu aukščiau
Galiausiai išeinu iš eilės Be tavo meilės
Ir, mielasis, pakilsiu aukščiau
Pavarom, Kese!
Šūdas.
Taip, nežinau, kodėl, bet aš tikrai maniau, kad jis gali būti čia.
Taip, jo nėra.
Kas nori išgerti?
O dabar - akimirka, kurios visi laukėme.
Dirkomingo elnias!
Ką? Tai be galo nuvilia.
Pirmą kartą istorijoje elnias nepasirodė,
tai reiškia, kad šiemet
niekas negaus elnio spirų formos saldainių.
Daugybė vaikų namo grįš nusivylę.
Kur ji, po galais?
Girdėjai, ką jis pasakė?
Per tave nusivils daugybė vaikų.
Ne. Velniop juos. Gyvenimas nuvilia.
- Geriau suprasti tą anksčiau, ar ne? - Taip.
Tu - mano mėgstamiausia rinkėja.
Elnio spiros?
- Ne. - Nagi.
- Nieku gyvu. - Prašau.
- Ne. - Taip.
Prašau, ne.
Tai atrodo...
Žinau, kad neturėčiau to klausti, bet lyg ir turiu paklausti.
Kodėl anksčiau nepasinaudojai MORFO?
Man tik smalsu.
Tiek daug laiko praleidai šitame bare,
net ir tada, kai atvykai į Dirfildą ir visi apie tai kalbėjo,
du žali - ne tiek ir daug, kad sužinotum savo potencialą.
Manau, dėl to žodžio. „Potencialas“.
Apie tėtį prisimenu vienintelį dalyką -
jis nuolat kalbėdavo man apie potencialą,
bet jam nė kiek nerūpėjo padėti man jį pasiekti, koks jis bebūtų.
Aš jam niekada nerūpėjau.
Todėl vengiau kaip nors naudoti išsilavinimą, už kurį jis sumokėjo,
ar daryti dar ką nors, kas galėtų būti palaikyta potencialo realizavimu.
Todėl, taip, jis mane išties suvarė.
Bet ne visiems skirta būti tėčiais.
Nežinau, kodėl leidausi įkalbama.
Juk tai tu pametęs galvą dėl ženklų.
Tai tu galvoji, kad viskas ką nors reiškia, bet...
Bet man čia nieko nėra.
- Hana. - Ką?
Paklausykime?
Gali duoti man minutėlę?
Gerai. Būsiu lauke.
Kese! Tavo daina puikiai skambėjo!
- Tikrai taip manai? - Taip.
Manau, tavo mama taip išsigando, kad negalėjo parodyti akių.
- Pala, tai ji nematė? - Turbūt ne.
Nežinau, kas jai nutiko, bet tu tapai renginio vinimi.
Ir dar, tik norėjau pasakyti,
kad labai džiaugiuosi, jog Trina atsikraustys pas mus.
Spėju, ji atsineš savo moteriškus dalykėlius,
bet jei manai, kad turėčiau ką nors...
Atsiprašau. Tu pasakei, kad Trina kraustosi pas jus?
Gal neturėjau sakyti.
Džeikobas sakė, kad jūs su Dasčiu buvote perspėti.
Atsiprašau. Gal gali duot man sekundėlę?
Mama, tavo daina skambėjo puikiai.
Prašau, nepalik manęs.
- Ką? - Aš nebegaliu būti su tavo tėčiu.
Man reikia daugiau nei šešių savaičių atskirai.
Ir aš labai atsiprašau.
Labai atsiprašau, kad vis tave nuviliu,
bet, prašau, nesikraustyk pas Džeikobą, gerai?
Prašau, pasilik su manimi.
Gerai.
Gerai?
Gerai.
- Tu laimingas? - Nežinau, ar čia laimė, Kese.
Man niekad nereikėjo apie tai galvoti, ir viskas buvo gerai.
Bet dabar dėl kažkokio sumauto aparato
turiu galvoti apie tai visą laiką.
Ir šis aparatas primena žmonėms,
kad mūsų gyvenimai turi daugiau nei vieną galimą kelią.
MOKYTOJAS / ŠVILPAUTOJAS
Prisimink kokią nors vietą ir grįžk ten mintimis.
Tikrą vietą. Ramią.
Prisiminei?
Kur tu?
Slidinėju.
Apibūdink išsamiau.
Daug sniego.
Dar išsamiau, prašyčiau. Noriu, kad išties ten atsidurtum.
Gerai. Aš slidinėju. Daug sniego.
Man gal 20 metų. Ir esu vienas.
Matot, pasukau ne tuo keliu ant tos...
Arba ne ant tos kalvos, ar kaip ji vadinasi.
Taigi, imu leistis labai greitai.
Ir švilpiu nuo kalno kaip vėjas.
Ir aš niekad nešoku.
Ir nežinau, kas nutiks, bet...
Dieve, atrodo lyg aš, dievaži,
lyg aš mirsiu.
Bet taip pat jaučiuosi labai gyvas.
Sveikas, mažyli.
Gerai, elni.
RASKITE INSTRUKTORIŲ
TAM, KAD REALIZUOTUMĖTE
SAVO POTENCIALĄ,
TURITE SUPRASTI,
KAS ESATE
TĘSTI?
Gerai, dabar - rugsėjo 3 d.,
stoviu čia su Hana.
Pasisveikink, Hana.
Turi kalbėti į magnetofoną.
Gerai.
Taigi, ką šiandien veikėme?
Ėjome į parką.
Gerai, ką dar?
Valgėme ledus.
Taip, valgėme ledus. Ką dar darėme?
Apsikabinome.
- Ir? - Tėveli.
Gerai, Hana.
Ar nori dar ką nors pasakyti magnetofonui?
Ne.
Gerai. Tada paleiskime mūsų dainą. Pasiruošusi?
Taip.
Štai ir ji. Vienintelė ir nepakartojama Hana.
Ar yra kas?
PAGAL M. O. VOLŠO KNYGĄ
Išvertė Sandra Siaurodinė