Vai tu mani dzirdi, MORPHO?
Mēs, lūdzu, tagad gribētu turpināt.
Tu sūda iedomīgais veiksmes cepum!
O, Dastij, domāju, tu to salauzi.
Es to nesalauzu.
Tu to dauzīji ar dūrēm.
Es tikai agresīvi pret to balstījos un uzdevu jautājumus.
Un nu tā saka "apskatieties ceļvedī"?
Bet kur ir ceļvedis?
Domā, ja tai būtu līdzi nākusi pamācība, es būtu to noklusējis?
Tēt, mums ar tevi jārunā. Kur ir mamma?
Trīna, es nezinu. Esmu aizņemts.
Mēs ar Džeikobu... Zini, mēs jau, nu, kādu laiku satuvināmies...
Jā, jā. Ļoti par jums priecājos. Tas ir tik forši.
Bet tagad mēs meklējam MORPHO ceļvedi.
- Ko? - Nu, mēs ar Džonsona kungu
- piespiedām dūres pret ekrānu... - Ei.
...un nu tur rakstīts "apskatieties ceļvedī".
- Bet kur ir ceļvedis, Džeikob? - Tai nenāca līdzi.
- Izklausās, ka salauzāt. - Es nesalauzu. Kāpēc cilvēki...
Tas nav... Es tikai meklēju dažas sasodītas atbildes,
jo šīs sasodītās vīzijas liek cilvēkiem zaudēt pēdējo sajēgu.
Labi. Domāju, tagad nav īstais brīdis jautāt par kopdzīvi.
Jā. Neesmu tavu tēti tādu redzējis.
Domāju, pagaidām aizej parunā ar savu tēti un pasaki viņam, ka mani vecāki atļāva.
Mums dzīvot kopā? Gribi, lai es viņam meloju?
Tie nav meli. Mani vecāki atļaus, tā ka tā ir kā pirmspatiesība.
Labi. Ko tu darīsi?
Iešu atrast mammu, un tad vēlāk tiksimies.
- Labs plāns? - Laikam. Kāpēc nevaram... Trī... Labi.
CEĻVEDIS
Labdien, dīrfīldieši.
Sveicam Briežnākšanas parādē.
Un, ja drīkstu teikt, tu, Havaja, šodien esi tik skaista kā vīzija.
Nu, paldies, treneri Īglson.
Un, runājot par vīzijām,
šogad daudzi domājuši par savu potenciālu,
bet es tikai domāju, vai Briežnākšanas briedis
potenciāli parādes beigās atnāks.
Visas zīmes liecina, ka jā.
Un, runājot par zīmēm, Ace of Base dziesmu "The Sign" izpildīs
Dīrfīldas vidusskolas maršējošais orķestris!
BEDFORDA BĀRS
Nožēlojami.
Atvainojiet, es smagi strādāju pie šīs platformas.
Vai Briežnākšanas briedis vienmēr ir tik nejauks?
Tas pieder pie tradīcijas.
Jocīgi, ka visi tik saka, ka Dīrfīldā vairs nav briežu.
- Kāpēc jocīgi? - Es vienu redzēju.
Tas izskrēja man priekšā mašīnai, kad mēģināju aizbraukt.
- Tiešām? - Jā. Vispār tas bija ļoti dīvaini.
Tas bija pilnīgi balts, kā albīns. Es tā kā pat pārbijos.
Un tāpēc atgriezies?
Laikam. Es nezinu.
Nezinu, kāpēc atgriezos.
Proti, es nezinu, vai tajā ir lielāka jēga.
Es vienīgā netieku pie vīzijas.
Vai gribi redzēt vīziju?
Nu, dažreiz es prātoju: ja es būtu izmantojusi MORPHO...
Es tik ilgi biju tajā otrā bārā.
- Kā tu zini, ka tā tur vairs nav? - Ko tu saki?
Nu, tu tikai pieņēmi, ka MORPHO sekoja tev,
bet kā tu zini, ka tas ir tas pats MORPHO?
- Nu, laikam nezinu, bet... - Varbūt nav par vēlu.
Varbūt vēl vari dabūt savu kartīti.
Paskat tik.
Tur mums ir Marta un Roza, Kreisējošā kruīza viesnīcas kapteines.
Viņas nesen izgājušas selgā un nemaz neizskatās no laivas izmestas.
Ja šī laiva šūpojas, pieklauvē - kāds mīlējas.
Natālij. Kasij. Kur jūs esat?
Nāciet. Gandrīz laiks platformai.
Esam te. Mēs tikai līdām iekšā kostīmos.
Mamma mia. Paskat tik.
Domāju, esat seksīgākās gaļas bumbiņas, kādas redzētas. Ak vai...
Sasodīts. Natālij, gribas tevi apēst.
Un, Kasij, es godbijīgi
arī no tevis izkostu mazu platonisku kumosiņu, labi?
- Bet tagad mums jāiet. - Labi. Esam gatavas.
Gribējām pēdējoreiz atkārtot horeogrāfiju.
Labi. Viss kārtībā.
Par laimi, esam parādē pirmspēdējie, pirms brieža platformas.
Labākā vieta, lai saņemtu balvu.
Klau, domāju, mums vajadzētu izmantot šo iespēju
un sniegt svarīgu paziņojumu.
Labi. Kas tev padomā, Kasij?
Tā, zinu, tu vienmēr esi bijis pret ēdiena piegādi.
Piegādes? Pie Džordžo ēd uz vietas,
- tā ir klātbūtnes pieredze, Kasij. - ...pieredze.
Bet ko tu teiktu par gaļas bumbiņu vāģi?
Tikai gaļas bumbiņas, ko ar vāģi piegādā no durvīm līdz durvīm.
Atbilde ir jā.
- Paga, tiešām? - Gaļbumbiņvāģis.
Tā ir sinerģija. Man patīk.
- Viņam patīk. - Džordžo, tu nenojaut,
ko man beidzot nozīmē dzirdēt jā un just, ka esmu novērtēta.
Beidz. Tu esi novērtēta, Kasij.
Un man vajag tavas idejas, ja gribu paplašināt biznesu.
Un tas ir jāpaplašina,
ja gribu Natālijai sarīkot dižākās kāzas pasaulē.
Džordžo.
Nē. Un mūsu kāzas droši vien vēl tālā nākotnē, vai ne?
Ja nu ne?
- Ei, Natālij. - Jā?
Ko tu darīsi Vecgada vakarā?
Šogad Vecgada vakarā?
Es nezinu.
Droši vien kāpšu klintīs telpās un iešu turku pirtī. Nezinu.
Gribi kāzas?
Nata, dzirdēji, ko teica?
Jā. Vai tas ir jā?
Domāju, tas ir jā.
Jē, jē. Tas ir jā. Jē.
- O, Nata. - Labi, es nu iešu.
- Labi. - Jā!
Nākamā platforma nesola neko labu.
Proti, manam viduklim.
Tā ir Dīrfīldas doniņa,
maiznīca, kas sniedz labsajūtu, ar sirdi mīklas mīkstumā.
Un skat, ko viņi šogad uzcepuši.
Labi. Jā, esmu redzējis dažus lielus kēksiņus, bet šis ir trakums.
- Tēt. - Jā.
Tēt, es atradu ceļvedi.
Ko tu teici?
Kur tu to atradi?
Paņēmu Džeikoba mājās.
Kāpēc viņš neteica, kad jautāju par ceļvedi?
- Kāpēc tu neko neteici? - Tā ir Koltona kartīte,
un Džeikobs nezina, kas uz tās rakstīts. Negribēja skatīties.
Paņēmi, viņam nepasakot?
Nu, jā, bet viņš pat nezinās, ka tā pazudusi.
Ieliku vietā vienu viņa tukšo testa kartīti.
Jēziņ, Trīna.
Nu, tā bija tava ideja.
Tieši tu sašķaidīji mašīnu. Tieši tev vajadzēja ceļvedi.
Tēt, tu biji zaudējis sajēgu. Tu pilnīgi gāji pa pieskari.
- Tāpēc piedod, ja gribēju palīdzēt. - Labi.
Kas notiek? Tu pastāstīji viņam?
Ko tad?
Teici, ka Džeikobs nezina.
Paga, par ko jūs runājāt?
Es paņēmu Koltona kartīti, man žēl.
Bet ja nu MORPHO to vajag, lai tiktu nākamajā...
- nākamajā posmā? - Posmā.
Pag, kāds Koltona kartītei sakars ar nākamo posmu?
Vai uz tās rakstīts "ceļvedis"?
Nu, mūsu aizstāvībai - mēs tev to nepateicām.
Tev padodas minēšana.
Trīna, kas par sviestu? Es tev teicu, ka negribu zināt.
Zinu. Piedod. Lūdzu, piedod.
Klau. Te visi pieļāvuši daudz kļūdu. Labi.
Varbūt tu nozagi viņa mirušā brāļa MORPHO kartīti un meloji par to.
Bet es salauzu MORPHO, zināt?
Īstenībā es to nesalauzu.
- Tiku līdz noderīgai norādei. - Ko es esmu nogrēkojies?
Tu neko, Džeikob. Īstenībā tikai Trīna.
- Ak dievs, tēt. - Bet zini,
mums jāatceras galvenais notikums - mums tagad ir ceļvedis.
Nu, zinu, ka tu...
droši vien gribi kartīti paturēt, Džeikob.
Bet tu varētu kartīti nofotografēt un paturēt fotogrāfiju.
Un, protams, tev vienmēr būs atmiņas par kartīti.
Labi. Savāciet. Tā ir jūsu.
Džeikob.
Dīrfīldas ļaudis, šis ir izlaušanās numurs.
Tauriņa dzīves cikla kūniņas posmā
varētu izskatīties, ka nekas nenotiek.
Bet kokonā
norisinās visādas maģiskas lietas.
Atvainojiet.
Kāpurs pilnībā noārdās,
- izšķīst par šķidru masu. - Piedodiet.
Bet tas nemirst.
Tas pārvēršas par ko jaunu, par kaut ko vēl skaistāku nekā iepriekš.
Džeikob, drīkstu mēģināt paskaidrot?
Man nevajadzēja tev melot. Es ļoti piepūlos, lai nemelotu.
Jā. Nu, tev galīgi nesanāk.
Zinu.
Es tikai mēģinu, nu, cilvēkus nesāpināt.
Tu teici, ka negribi zināt,
un man šķita: tev būs vieglāk, ja teikšu, ka neskatījos.
Bet tad tu to paņēmi.
Ielauzies manā mājā, istabā.
Es neielauzos tavā mājā, Džeikob. Tu iedevi man atslēgu.
- Durvis nebija aizslēgtas. - Paņēmi mana brāļa kartīti, Trīna.
- Kāpēc tā ir tavējā? - Ko?
Tu to paņēmi no Koltona maka. Kāpēc tā ir tavējā?
Jā. Labi, lai ir. Viņš bija tavs puisis.
Negribēji pat man stāstīt.
Liksies mierā? Trīna, aizmirsti.
- Lūdzu. Aizmirsti. - Ko? Nu, vairs negribi ar mani dzīvot?
Es tikai domāju, ka man vajag būt vienam.
Kā manā vīzijā, vai ne?
"Tikai viens spēlētājs".
Kasa. Kasa. Kasa.
Kasa, mēs esam nākamās. Esi gatava?
Jā. Es esmu gatava. Tu?
Kāpēc tu runā kā spēļu atkarīgā Sūzana, kas pīpē kā skurstenis?
Labi, lieta tāda.
Laikam zaudēju balsi, kliegdama par savām kāzām,
un nu nevaru dziedāt ar tevi.
Bet būšu tev līdzās emocionāli. Sirds ar sirdi. Bumbiņa ar bumbiņu.
Ak dievs. Nata, man...
- Man tas būs jādara vienai? - Nē, tu nebūsi viena.
Īstajos brīžos šaušu no konfeti pistolēm Parmas sieru.
- Labi. - Ei, tu to vari.
Labi.
Kasa. Oho. Pie visām liellopbumbiņām. Paskat tik.
Dastij, tu varētu tagad to nedarīt?
Ko mēs varētu nedarīt? Es tikai nācu atvainoties.
- Labi. - Esmu bijis...
Pēdējā laikā esmu bijis visai apjucis un zinu, ka esi pelnījusi ko labāku.
Paldies.
Es piešķīru par daudz varas tai stulbajai mašīnai, un tad...
un tad uzzināju, ka es biju Alises vīzijā,
un tas man sajauca galvu.
- Es apmulsu. - Tu biji Alises vīzijā?
Acīmredzot. Kuru tas interesē.
Nu, es esmu tavā dzīvē, un tu esi manā dzīvē,
un tikai tas ir svarīgi.
Bet tu teici, ka biji apmulsis. Par ko apmulsis?
Nē, nē. Nē, vairs neesmu apmulsis.
Aizvien nevarēji izšķirties starp mani un Alisi?
Nē. Nē, nedomā tā.
Dastij, tieši tu gribēji agrāk beigt paš-pēti.
Kāpēc tu tā darīji, ja aizvien esi pieķēries Alisei?
- Es... - Un kāpēc mēs izliekamies,
ka mūsu starpā viss kārtībā, ja acīmredzot nav?
Kāpēc mums šķita, ka varēsim atšķirtībā darīt, ko gribam,
un tad turpināt mūsu dzīvi, it kā nekas nebūtu noticis?
Nē. Man Džordžo jādzied parādē dziesma, tāpēc...
Jā. Negribi to palaist garām.
Zini ko?
Vispār es tiešām negribu to palaist garām.
Un es vairs neļaušu tev vai tavām stulbajām piezīmēm mani atturēt.
Ko tas nozīmē?
Tas nozīmē, ka es kāpšu tā spageti torņa galā
un dziedāšu savu sasodīto dziesmu.
Nata!
DZERIET ALU TĀ, IT KĀ TAS BŪTU SKĀBEKLIS
BĀRS UN GRILS
Tev viss labi?
Jā, es tikai domāju par pēdējo reizi, kad te biju.
- Gribi pagaidīt laukā? - Nē. Es iešu iekšā kopā ar tevi.
Tas ir slēgts?
Tā šķiet. Izskatās, ka tas jau kādu laiku bijis ciet.
Gribi piezvanīt īpašniekam?
Tam, kuram pieder bārs, ko pametu? Nē, tiešām negribu.
Vai tev ir atslēga?
Tā arī derēs.
Viņiem ir jauda.
Viņiem ir enerģija. Tā ir Dīrfīldas Elektrokompānija.
To vada koku fotogrāfs uz pusslodzi
un vispusīgais enerģijas lādiņš Glens Staikmens.
Es tevi mīlu, Glen!
Domāju, es to noķēru.
Tas ir ļoti svarīgi.
Klausieties, visi mednieki. Kad vilksiet ragavas, nesteidzieties.
Jums jādod bērniem gana laika par mani papriecāties,
mani godināt.
- Skaidrs? - Skaidrs, Izij.
Piedod, ka nokavēju. Paslīdēju, nokritu, bet neuztraucies.
Mana ārste saka, ka varu piedalīties.
Nu paldies dievam. Es jau grasījos atcelt parādi.
To nevajadzēs.
Kā profesionāla mediķe varu apliecināt, ka Bo drīkst
veikt virtuozus skrituļošanas trikus vai novilkt kreklu, vai ko nu jums vajag.
Nu, tā tikai man vēl trūka.
Nekas nedrīkst novērst uzmanību no brieža.
Izij.
Tu izskaties pasakaini.
Kas noticis?
Vai šīs ir kā kāzas? Nedrīkstu tevi redzēt, pirms atnāc?
Atvainojiet, man jāparunā ar vēlētāju.
Viss kārtībā. Apslidosim pāris apļu, lai iesildītos.
Atā.
Vēlētāju?
Nu, neapvainojies.
Kad ko daru kā politiska figūra,
man jāignorē baudas centrs smadzenēs,
lai varu cilvēkiem veltīt simtprocentīgu uzmanību.
Ak tad tas ir tā pamatā?
- Vai arī tev kauns, ka tevi redz ar mani? - Nerunā blēņas!
Ja tik izmisīgi alksti pēc manas uzmanības Briežnākšanas dienā, tad lūdzu.
Paskat tik. Izija mundra kā vīzija.
Piedod. Man šajos nagos sasvīdušas rokas.
Labi, ļaudis. Tur tā brauc.
Parādes pirmspēdējā platforma.
Pēdējais kļūst par priekšpēdējo,
tas ir restorāns un sporta centrs Pie Džordžo.
Labi, klausieties, pilsētnieki.
Mēs ar Natāliju esam nolikuši kāzu datumu, un ielūgta ir visa pilsēta - visi!
Bērni, zīdaiņi. Ņemiet līdzi suņus. Kaķus, lūdzu, ne.
Un tas nav viss.
Lūdzu, sveiciet manu cocapitano,
kurai būs īpašs biznesa paziņojums.
Dīrfīldas ļaudis,
restorāns Pie Džordžo nekad nav veicis nekādas piegādes.
Bet zināt ko?
Mums ir līdz kaklam.
Mums ir līdz kaklam tā nostāja,
un tagad mēs piedāvājam gaļas bumbiņu pievešanu līdz durvīm!
Ļaudis, mēs ieviešam lielas pārmaiņas.
Bet mēs nemainīsim mūsu ātro, kvalitatīvo apkalpošanu.
Pie Džordžo jūs uzreiz apsēdina pie galdiņa,
kas nozīmē, ka jūs nekad nestāvēsiet rindā.
Piektdienas vakars klāt Dzīvoklī viena es
Savām draudzenēm zvanu Kur ballēsimies mēs?
Pinti iedzert es gribu Noslīkt asarās tad
Vai, nav pareizi tas Ka liec man stāvēt te
Rindā ilgi stāvēju
Ko darīt, nezinu
Ja mani nemīli
Ja būt ar tevi nevaru
Ko jaunu pasākšu
Un, mīļais, es patiešām pacelšos
Tu teici, ka mīlēsi mani mūžam
Laikam mūžam nozīmēja nemūžam
Par tevi šaubīties man iemeslu nedevi
Bet nu man jādzīvo tālāk bez tevis
Rindā ilgi stāvēju Bet nu es ceļu izlaužu
Tu zini - ceļu izlaužu Bez mīlestības tavas
Ja būt ar tevi nevaru Ko jaunu pasākšu
Un, mīļais, es patiešām pacelšos
Es beidzot ceļu izlaužu Bez mīlestības tavas
Un, mīļais, es patiešām pacelšos
Sarauj, Kasij!
Nu velns.
Jā, nezinu, kāpēc, bet man tiešām šķita, ka varētu te būt.
Jā, nu, nav.
Kurš grib iedzert?
Un nu brīdis, kuru visi esam gaidījuši.
Tas ir Briežnākšanas briedis!
Ko? Tā ir ārkārtīga vilšanās.
Pirmo reizi briedis nav ieradies,
kas nozīmē, ka šogad
neviens nedabūs cukurotās briežu spiras.
Daudz bērnu dosies mājās vīlušies.
Kur, ellē, viņa ir?
Dzirdēji, ko viņš teica?
Tevis dēļ daudzi bērni ir vīlušies.
Nē. Lai iet dēt. Dzīve liek vilties.
- Lai saprot to jau mazi, vai ne? - Jā.
Tu esi mana mīļākā vēlētāja.
Briežu spiru?
- Nē. - Nu taču.
- Nemūžam. - Lūdzu.
- Nē, nē, nē. - Jā.
O, lūdzu, nē.
Tas izskatās...
Nu, es zinu, ka man nevajadzētu to jautāt, bet man arī ir tas jāpajautā.
Kāpēc tu nebiji MORPHO lietojusi?
Mani tikai māc ziņkāre.
Tu tik daudz laika vadīji šajā bārā,
un pēc tam tu ieradies Dīrfīldā, kur visi par to runāja.
Divi dolāri nav daudz, lai uzzinātu savu potenciālu.
Domāju, pie vainas tas vārds. "Potenciāls".
Viena no retajām lietām, ko atceros par savu tēti -
viņš vienmēr runāja par manu potenciālu,
taču viņš man ne sūda nepalīdzēja to sasniegt, lai kāds tas būtu.
Es viņam nekad nerūpēju.
Tāpēc es izvairījos darīt jebko saistībā ar viņa man apmaksāto izglītību
vai jebko, ko varētu iztulkot kā mana potenciāla sasniegšanu.
Tā ka jā, viņš mani tiešām sačakarēja.
Bet klau, ne katram jābūt tētim.
Nezinu, kāpēc ļāvos tev sevi pierunāt.
Nu, tu esi apsēsts ar zīmēm.
Tu domā, ka viss kaut ko nozīmē, bet...
Bet te nekā priekš manis nav.
- Hana. - Ko?
Paklausāmies?
Atstāsi mani uz brīdi?
Labi. Es būšu laukā.
Ei, Kasa! Tava dziesma labi skanēja!
- Tu tiešām tā domā? - Jā.
Domāju, tava mamma bija tā nobijusies, ka nespēja rādīties.
- Paga, tad viņa to neredzēja? - Laikam ne.
Nezinu, kas ar viņu notika, bet tu biji parādes nagla.
Un es arī gribēju pateikt,
ka esmu tik, tik lielā starā, ka Trīna pārvāksies pie mums.
Pieņemu, ka viņa paņems līdzi sievietēm nepieciešamo,
bet, ja tu domā, ka man vajadzētu ko...
Piedod. Vai tu teici, ka Trīna pārvācas pie jums?
Varbūt man nevajadzēja teikt.
Džeikobs teica, ka jūs ar Dastiju atļāvāt.
Piedod. Atvainosi uz brīdi?
Mammu, tava dziesma bija tik laba.
Lūdzu, nepamet mani.
- Ko? - Es vairs nevaru būt kopā ar tavu tēti.
Man vajag vairāk nekā sešas nedēļas šķirti.
Un man ļoti žēl.
Man žēl, ka visu laiku tevi pieviļu,
bet, lūdzu, nepārvācies pie Džeikoba, labi?
Lūdzu, paliec ar mani.
Labi.
Labi?
Labi.
- Vai tu esi laimīgs? - Es nezinu, vai šī ir laime, Kasa.
Man par to nekad nebija jādomā, un bija ļoti labi.
Bet tagad kaut kādas stulbas mašīnas dēļ man par to jādomā visu laiku.
Šī mašīna cilvēkiem atgādina,
ka mūsu dzīvē ir vairāk nekā viens ceļš, ko var iet.
SKOLOTĀJS/SVILPOTĀJS
Aizejiet atmiņās uz kādu vietu!
Īstu vietu. Mierīgu vietu.
- Vai jums tāda ir? - Jā.
Kur jūs esat?
Es slēpoju.
Lūdzu, aprakstiet!
Ir daudz sniega.
Sīkāk, lūdzu! Jums tiešām uz turieni ir jāpārceļas.
Labi. Es slēpoju. Ir daudz sniega.
Esmu kādus 20 gadus vecs. Un esmu viens.
Redziet, esmu aizbraucis pa nepareizo trasi...
Vai nepareizo kalnu, vai kā nu to sauc.
Es sāku slīdēt ļoti ātri.
Es brāžos lejā pa kalna nogāzi tik strauji.
Un es nekad nelecu.
Un es nezinu, kas notiks, bet ir...
Ak dievs, ir sajūta, ka es tiešām...
ka es nomiršu.
Bet vienlaikus es jūtos ļoti dzīvs.
Sveiks, mazo draudziņ.
Labi, briedīt.
APSKATIETIES CEĻVEDĪ
LAI SASNIEGTU
SAVU POTENCIĀLU,
JUMS JĀATKLĀJ,
KAS JŪS ESAT
TURPINĀT?
Labi. Tagad ir 3. septembris,
un es te stāvu ar Hanu.
Sasveicinies, Hana.
Tev tas jāsaka magnetofonā.
Labi, labi.
Tā, ko mēs šodien darījām?
Mēs bijām parkā.
Labi, un?
Ēdām saldējumu.
Jā, ēdām saldējumu. Un ko vēl?
Mēs apkampāmies.
- Un? - Tēti.
Labi, Hana.
Vai tu gribi vēl kaut ko pateikt magnetofonā?
Nē.
Labi. Tad nospēlējam mūsu dziesmu. Gatava?
Jā.
Tā ir viņa. Neatkārtojamā Hana.
Kas tur ir?
PĒC M. VOLŠA GRĀMATAS MOTĪVIEM
Tulkojusi Laura Hansone