Kan du høre mig, Morpho? Vi vil gerne videre.
Din skide overvurderede spådomskage!
Dusty, jeg tror, du har ødelagt den.
- Det var ikke mig. - Du slog på den med knytnæver.
Jeg lænede mig bare op ad den og spurgte den om noget.
Nu siger den: "Se venligst guide." Men hvor er guiden?
Tror du, jeg ville have skjult guiden, hvis der var en?
- Far, vi skal tale med dig. Hvor er mor? - Det ved jeg ikke. Jeg er midt i noget.
Jacob og jeg er blevet gladere og gladere for hinanden...
Ja, det glæder mig meget. Det er super.
Men lige nu leder vi efter en guide til Morpho.
- Hvad? - Mr. Johnson og jeg trykkede på skærmen,
og nu står der "Se venligst guide".
- Hvor er guiden, Jacob? - Der er ingen.
- Du har vist ødelagt den. - Nej! Hvorfor tror folk...
Det var ikke... Jeg leder bare efter nogle skide svar,
fordi de skide syn får folk til at gå fra forstanden.
Det er vist ikke nu, vi skal spørge, om vi må bo sammen.
Jeg har aldrig set din far sådan.
Kan du ikke tale med din far og sige, at mine forældre sagde ja?
Til at vi må bo sammen? Skal jeg lyve?
De skal nok sige ja, så det er nærmere en præ-sandhed.
Okay. Hvad gør du så?
Jeg finder min mor, og så kan vi mødes senere.
- God plan? - Det er det vel. Vi kan også... Okay.
God eftermiddag, Deerfieldere. Velkommen til Deercoming-optoget.
- Jeg må sige, du er et skønt syn, Hawaii. - Tak, træner Eagleson.
Apropos syn, så har mange tænkt over deres potentiale i år,
men jeg tænker kun på, om hjorten potentielt kommer sidst i optoget.
Alt tyder på et ja.
Og nu skal vi høre "The Sign" af Ace of Base med skolens marchorkester!
Ynkeligt.
Hallo, jeg har arbejdet hårdt på den vogn. Er hjorten altid sådan en narrøv?
Det er traditionen.
Underligt, at alle siger, der ikke er flere hjorte i byen.
- Hvorfor det? - Fordi jeg har set en.
Den løb ud foran min bil, da jeg ville rejse.
- Virkelig? - Ja, det var faktisk ret mærkeligt.
Den var helt hvid som en albino. Den skræmte mig faktisk.
- Og derfor vendte du om? - Måske. Det ved jeg ikke.
Jeg ved ikke hvorfor.
Jeg ved ikke, om der er et overordnet mål. Jeg er den eneste, som ikke kan få et syn.
Vil du gerne have et syn?
Jeg tænker nogle gange på, at hvis jeg havde prøvet Morpho...
Al den tid jeg var på den anden bar.
- Måske står den der stadig. - Hvad?
Du går ud fra, at Morpho fulgte efter dig, men er det den samme maskine?
- Det ved jeg ikke... - Måske er det ikke for sent.
Måske kan du stadig få et kort.
Se bare her.
Her kommer Martha og Rose, de to kaptajner for Cruisin' Cruise Inn.
De har anlagt en voldgrav, så de har rigtig vind i sejlene.
I en lille båd, der gynger, står de der og synger.
Natalie? Cassie? Hvor er I?
Kom nu, vi skal have vognen af sted.
Vi er her. Vi skulle lige have kostumerne på.
Mamma mia, hvor er I fine.
I to er de lækreste små kødboller, jeg nogensinde har set.
Wow! Natalie, du er lige til at spise.
Og Cassie, jeg ville respektfuldt tage en lille platonisk bid af dig også.
- Men nu skal vi af sted. - Okay, vi er klar.
- Vi vil lige øve trinene igen. - Okay, fint.
Vi er næstsidst i optoget lige før hjorten,
så det er optimal præmieplacering.
Jeg synes, vi bør udnytte muligheden og komme med en stor bekendtgørelse.
Hvad har du i tankerne?
Du har jo altid været imod udbringning...
Udbringning? Giorgio's er en oplevelse, man kun får i selve restauranten.
Hvad med en kødbollevogn?
Kun kødboller, der bliver leveret til døren i en vogn?
Svaret er ja.
- Virkelig? - Kødbolle-mobil. Synergi. Jeg elsker det.
- Han elsker det! - Du aner ikke,
hvor værdsat jeg føler mig, når du for en gangs skyld siger ja.
Stop. Du er værdsat, Cassie.
Jeg har brug for dine idéer, hvis jeg vil udvide.
Og jeg skal udvide, hvis jeg vil give Natalie verdens største bryllup.
Giorgio!
Vores bryllup er da langt ude i fremtiden.
Hvad, hvis det ikke er?
- Natalie? - Ja.
Hvad skal du nytårsaften?
- Næste nytårsaften? - Det ved jeg ikke.
Formentlig indendørs klatrevæg og tyrkisk bad.
Skal vi holde bryllup?
Hørte du, hvad han sagde?
Ja! Betyder det ja?
Det betyder vist ja.
Ja, det betyder ja.
Jeg går nu.
- Okay. - Ja!
Åh nej, næste vogn er dårligt nyt.
For min talje altså.
Det er Deerfield Dejhus, det muntre bageri med et hjerte af dej.
Se, hvad de har i ovnen til os i år.
Jeg har set store cupcakes i mit liv, men det her er vanvittigt.
- Far. - Ja?
Jeg fandt guiden.
Hvad?
- Hvor fandt du det? - Ovre hos Jacob.
- Hvorfor sagde I ikke det, da jeg spurgte? - Det er Koltons kort.
- Jacob ved ikke, hvad der står på det. - Tog du det uden at sige det?
Ja, men han opdager slet ikke, at det er væk.
- Jeg byttede det ud med et tomt kort. - Kors, Trina.
Det var da din idé.
Du smadrede maskinen. Du ville have guiden.
Du flippede totalt ud, far. Du var helt ude i tovene.
- Undskyld, at jeg ville hjælpe dig. - Okay.
- Hvad sker der? Har du sagt det? - Sagt hvad? Jacob ved det jo ikke.
Vent, hvad talte I om?
Jeg tog Koltons kort. Undskyld.
Men hvis Morpho skal bruge det for at nå næste...
- Stadie. - ...stadie.
Hvad har Koltons kort med næste stadie at gøre?
Står der da "Guide" på det?
Til vores forsvar, så sagde vi det ikke. Du gætter bare godt.
- Hvad fanden? Jeg ville jo ikke vide det. - Det må du virkelig undskylde.
Hør nu her. Der er blevet begået mange fejl af alle her.
Ja, måske stjal du hans døde brors kort og løj om det.
Men jeg ødelagde Morpho-maskinen, så...
Eller det gjorde jeg egentlig ikke.
- Jeg åbnede en nyttig startside. - Hvad var min fejl?
Ingenting. Det var faktisk kun Trina.
- Seriøst, far? - Men altså...
Den vigtigste udvikling her er, at vi nu har guiden.
Jeg ved godt, at du...
...nok gerne ville beholde kortet, Jacob.
Men du kunne tage et billede af kortet og beholde det.
Du vil altid have mindet om kortet.
Så tag det dog, for fanden.
Jacob.
Borgere i Deerfield, dette er et udbrydernummer.
I puppestadiet i en sommerfugls livscyklus ser det ikke ud, som om der sker noget.
Men inden i puppen foregår der en masse magiske ting.
Undskyld...
Larven nedbrydes til intethed
- og opløses i snask. - Undskyld.
Den dør ikke.
Den bliver til noget nyt, noget endnu smukkere end før.
Jacob, må jeg godt forklare?
Jeg burde ikke have løjet. Jeg har forsøgt ikke at lyve.
Du er skidedårlig til det.
Det ved jeg godt.
Jeg forsøger at undgå at såre folk.
Du ville ikke vide det,
så jeg tænkte, det var nemmere, hvis jeg ikke sagde det.
Men så tog du kortet. Du brød ind på mit værelse...
Jeg brød ikke ind, Jacob. Du gav mg en nøgle.
- Døren var ikke låst. - Du tog min brors kort.
- Er det dit? - Hvad?
Du tog det fra Koltons pung. Er det dit?
Ja, okay. Han var din kæreste.
- Du holdt det hemmeligt for mig. - Drop det. Bare glem det, Trina.
- Vil du ikke nok? - Vil du nu ikke bo sammen mere?
Jeg tror... jeg trænger til at være alene.
Ligesom i mit syn. "Kun én spiller."
Cass? Cass?
- Cass, det er vores tur. Er du klar? - Ja, men er du klar?
Hvorfor taler du som Susan, den kæderygende ludoman?
Jeg har mistet stemmen af at skrige over brylluppet.
Jeg kan ikke synge.
Men jeg bakker dig op mentalt, helhjertet og kødbollet.
Javel...
- Gud, skal jeg så gøre det alene? - Nej, du er ikke alene.
Jeg skyder parmesan ud af konfettikanonen de rigtige steder.
- Okay. - Du kan godt.
Okay.
Cass. Wow, du store kødbolle, hvor er du flot.
- Dusty, gider du lade være lige nu? - Med hvad? Jeg ville sige undskyld.
- Okay. - Jeg har været meget fraværende,
og du fortjener bedre.
Tak.
Jeg tillagde den dumme maskine alt for meget magt.
Da jeg hørte, at jeg var i Alices syn, blev jeg vildt forvirret.
Var du med i Alices syn?
Åbenbart. Og hvad så? Jeg er jo i dit liv, og du er i mit.
Det er det vigtigste.
Du sagde lige, du var forvirret. Over hvad?
- Nej, ikke længere. - Måtte du vælge mellem mig og Alice?
Nej nej, det må du ikke tro.
Du ville stoppe selvudforskningen før tid. Hvorfor, hvis du stadig er vild med Alice?
- Jeg... - Og hvorfor lader vi,
som om alt er fint mellem os, når det ikke er det?
Hvorfor troede vi, vi kunne gøre, som vi ville,
og så bare fortsætte, som om intet var hændt?
Nej. Jeg skal synge min sang for Giorgio i optoget, så...
Ja. Det vil vi ikke undvære.
Ved du hvad?
Jeg vil faktisk ikke undvære det.
Og du og dine små, dumme kommentarer skal ikke få lov til at bremse mig mere.
Hvad mener du?
Jeg mener, at jeg stiller mig op på den spaghetti,
og så synger jeg fandeme min sang.
Nat!
DRIK DIN ØL, SOM VAR DEN ILT
Er du okay?
Ja, jeg tænkte bare på sidste gang, jeg var her.
- Vil du vente udenfor? - Nej. Jeg går med ind.
Er der lukket?
Det tror jeg. Det ser ud til, der har været lukket længe.
Vi kan ringe til ejeren.
Af den bar jeg skred fra? Nej, ellers tak.
Har du en nøgle?
Det virker også.
De har kraft.
De har energi. De er Deerfield Energiselskab.
Anført af deltids træfotograf og fuldtids kraftkarl Glen Steichman.
Jeg elsker dig, Glen!
Det kys greb jeg vist.
Det her er meget vigtigt.
Alle jægere, når I trækker slæden, skal I ikke skynde jer.
I skal give børnene rigelig tid til at nyde mig og fejre mig.
- Er det forstået? - Ja, Izzy.
Undskyld forsinkelsen. Mindre faldulykke, men bare rolig.
Min læge siger, at jeg er klar igen.
Gudskelov. Jeg skulle lige til at aflyse optoget.
Det behøves ikke.
Som fagperson kan jeg bevidne, at Beau er godkendt
til at udføre smarte skøjtenumre og tage skjorten af, hvis du vil.
Det er det sidste, jeg vil.
Intet skal fjerne fokus fra hjorten.
Izzy. Du ser fantastisk ud.
Hvad er der galt?
Er det som et bryllup? Jeg må ikke se dig inden?
Øjeblik, jeg skal lige tale med en vælger.
Helt i orden. Vi varmer op med et par omgange.
Okay, hej.
Vælger?
Bliv ikke fornærmet.
Når jeg optræder som politiker, må jeg ignorere hjernens nydelsescenter,
så jeg kan fokusere 100 procent på folk.
Er det det, der foregår?
- Eller er du flov over mig? - Sikke noget vrøvl.
Hvis du hungrer efter opmærksomhed på selveste Deercoming-dagen, så her.
Se lige der. Gang i Izzy.
Beklager. Mine hænder er lidt svedige i de klove.
Okay, folkens. Her kommer den. Optogets næstsidste vogn.
Næstsidst, men aldrig næstbedst,
her er Giorgio's Restaurant og Sportscenter!
Hør efter, indbyggere.
Natalie og jeg har valgt en bryllupsdato, og hele byen er inviteret! Alle!
Børn, babyer! Tag jeres hunde med! Ingen katte, tak.
Og det er ikke det hele.
Tag godt imod min cocapitano,
som har en særlig besked til vores kunder.
Borgere i Deerfield,
Giorgio's Restaurant har aldrig bragt mad ud før.
Men ved I hvad?
Vi er færdige.
Færdige med den politik.
Fra nu af tilbyder vi kødboller leveret til døren!
Der sker store forandringer, venner.
Men vi ændrer ikke på vores hurtige og gode betjening.
På Giorgio's får du straks et bord.
Det betyder, at du aldrig skal stå i kø.
Sådan, Cassie!
Nå, pis.
Jeg ved ikke hvorfor, men jeg troede, den var her.
Det er den ikke.
Noget at drikke?
Og nu øjeblikket, vi alle har ventet på.
Her kommer Deercoming-hjorten!
Hvad? Det er ekstremt skuffende.
For første gang er hjorten ikke kommet,
så i år er der ingen, der får kandiserede hjorteklatter.
Mange børn vil gå skuffede hjem.
Hvor fanden er hun?
Hørte du, hvad han sagde? Mange børn er skuffede på grund af dig.
Nej, skid hul i dem. Livet er skuffende.
- De kan lige så godt lære det. - Ja.
Du er min yndlingsvælger.
Hjorteklat?
- Nej. - Kom nu.
- Aldrig i livet. - Tag en.
- Nej. - Jo.
Nej, helst ikke.
Det ser...
Jeg ved godt, jeg ikke bør spørge, men jeg er også nødt til at spørge.
Hvorfor har du ikke prøvet Morpho?
Jeg er bare nysgerrig. Al den tid, du arbejdede her,
og selv da du kom til Deerfield, og alle talte om det.
To dollar er ikke meget for at kende sit potentiale.
Jeg tror, det var ordet. "Potentiale."
En af de ting, jeg husker om min far, er, at han altid talte om mit potentiale.
Alligevel gad han ikke hjælpe mig med at opnå det, hvad det end er.
Han var ligeglad med mig.
Så jeg undgik at bruge den uddannelse, han købte til mig,
og alt, hvad der kunne opfattes som at opnå mit potentiale.
Så ja, han knækkede mig virkelig.
Ikke alle er skabt til at være far.
Hvordan fik du mig overtalt til det her? Det er dig, der er besat af tegn.
Du tror, at alting betyder noget, men...
Men der er ingenting for mig her.
- Hana. - Hvad?
Skal vi høre det?
Giv mig lige et øjeblik.
Okay. Jeg venter udenfor.
Hej, Cass. Din sang lød vildt godt.
- Synes du? - Ja.
Du har sikkert afskrækket din mor fra at vise sig.
- Vent, så hun det ikke? - Det tror jeg ikke.
Jeg ved ikke, hvor hun er, men du stjal billedet.
Og jeg ville også bare sige,
at jeg er vildt glad for, at Trina flytter ind hos os.
Hun tager vel sine egne pigeting med, men hvis der er noget, jeg skal...
Undskyld, sagde du, at Trina flytter ind hos jer?
Det skulle jeg måske ikke have sagt. Jacob sagde, at I havde sagt ja.
Undskyld, giv mig lige et øjeblik.
- Mor, din sang var supergod. - Du må ikke rejse fra mig.
- Hvad? - Jeg kan ikke være sammen med far mere.
Jeg har brug for mere end seks uger. Det er jeg ked af.
Undskyld, jeg skuffer dig, men vær sød ikke at flytte over til Jacob.
Vær sød at blive boende hos mig.
Okay.
Okay?
Okay.
- Er du lykkelig? - Jeg ved ikke, om det her er lykke, Cass.
Jeg har aldrig tænkt over det, og det var fint.
Men på grund af den dumme maskine tænker jeg nu på det konstant.
Maskinen minder folk om, at vores liv har mere end én mulig vej.
LÆRER/FLØJTER
Find tilbage til mindet om et sted.
Et rigtigt sted. Et fredfyldt sted.
- Har du et? - Ja.
- Hvor er du? - Jeg står på ski.
- Beskriv stedet. - Der er sne.
Mere beskrivende, tak. Du skal forestille dig, at du er der.
Okay... Jeg står på ski. Det sner.
Jeg er nok 20 år gammel. Og jeg er alene.
Jeg har taget den forkerte vej... Den forkerte bakke, eller hvad man siger.
Jeg begynder at køre rigtig stærkt.
Jeg suser af sted i rasende fart ned ad bjerget.
Jeg tager ikke springet, Jeg ved ikke, hvad der vil ske, men...
Men det føles virkelig, som om...
...jeg skal dø.
Men jeg føler mig også meget levende.
Hej, lille ven.
Okay, så.
SE VENLIGST GUIDE
FOR AT OPNÅ DIT POTENTIALE
MÅ DU FINDE UD AF
HVEM DU ER
FORTSÆT?
Okay, det er nu den 3. september.
Jeg står her med Hana. Sig hej, Hana.
Du skal tale ind i båndoptageren.
Okay.
Nå, hvad har vi lavet i dag?
- Vi var i parken. - Okay, og?
- Vi fik en is. - Ja, vi fik en is. Og hvad ellers?
Vi krammede.
- Og? - Far.
Okay, Hana.
Er der andet, du vil sige til båndoptageren?
- Nej. - Så spiller vi vores sang. Klar?
Ja.
Her kommer den enestående Hana.
Hallo?
BASERET PÅ M.O. WALSHS BOG
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve