„A proto se hodnocení Sheilina fudge se sýrem snižuje
na tři... dvě hvězdičky.“
Dobré ráno. Ciao, bella.
Panečku. To je pro mě?
Žádná jiná chytrá hlavička, co miluje lattečka a kroužky, tu není.
Počkej, kdes je koupil? Ty barvy jsou hrozně mdlé.
Nechal jsem je dovézt z Kanady,
protože vím, že umělá barviva v amerických kroužcích škodí...
- Mým očím. Giorgio, jsou dokonalé! - Jo.
Tak jo, ale než si dáš, koukni se do té misky.
Giorgio.
Šmankote, to je...
Prsten vítězů Stanley Cupu?
Ne. Ale je tím stanleycupovým inspirovaný.
Nechal jsem ho pro tebe vyrobit, protože si zasloužíš ten nejlepší,
a těším se, až ho večer předvedeš v restauraci.
Nemáš dneska zavřeno?
Nemá Dusty tu astronomii se studenty?
Jo, „Noc pod hvězdami“ je oficiálně pro studenty.
Ale ty máš volný vstup do mé restaurace, do mého domu i do mého srdce.
V jídelně postavíme stany a na strop budeme promítat hvězdy.
Mám pro nás a Savannah nejlepší stan.
Bude to naše první rodinné kempování.
Ale ne, co se děje? Cítím, že je něco špatně.
Co? Ne. Nic není špatně.
Všechno je tak neskutečně skvělý.
Tak co se děje?
V noci jsi spala na své půlce postele.
Jenom jsem si říkala,
jestli bychom nemohli malinko zpomalit. Kvůli Savannah.
První rodinné kempování na ni možná bude trochu moc.
Jasně. Taky jsem si říkal.
Navíc jsem Cass slíbila dámskou jízdu,
abych ji podpořila v tom sepoučení, takže...
To ale neznamená, že z nás nemám radost. Jo?
Já ti rozumím, lásko. Neboj.
VELKÝ POPRASK NA MALÉM MĚSTĚ
Co myslíš?
Vypadá ta cedule líp u pultíku hostesek, nebo u baru?
Ty jo. Třeba bychom ji nějak mohli zavěsit na strop.
- Vždyť je to jedno, Géčko. - Co? To teda není, Déčko!
Přijde moje budoucí nevlastní dcera. Je to pro mě důležitý.
Není to jenom tvoje přespávačka s nějakýma puberťákama.
Nejsou to nějací puberťáci.
A je to vzdělávací akce pro mé studenty, kterou jsem sám zorganizoval.
Sehnal jsem i projektor.
- Já vím. Spolupracujeme. - Proč je na plakátu jen tvé jméno?
A proč je tam „sex u Giorgia“?
To tam není.
Světelná EXhibice
„Sex u Giorgia.“
Mělo tam být „sex u Dustyho a Giorgia“.
Nebo to prostě dáme pryč.
A co mám za úkol já jako šerif?
Našel jsem všechny východy, ale žádné velké nebezpečí tu nehrozí.
Promiň, Beau, pozval jsem tě kvůli bezpečnosti,
abys pohlídal Nataliin zásnubní prsten.
Ale ona nepřijde. Utěšuje Dustyho odcizenou ženu.
My jsme se neodcizili. Vycházíme spolu dobře.
Ale, Beau, jestli tu chceš zůstat, potřebujeme další dozor.
Bezva. Budu děckám nečekaně nakukovat do stanů.
Budou ve střehu.
- To prosím nedělej. - Jak chceš.
Když chceš pořádat sexuální orgie pro náctileté, je to tvoje věc.
Já...
Ahoj, jdu na ty orgie.
Ano, vidím, že si neseš svůj futrál orgastických...
- Jo. - ...věciček.
Víš, že jsem před lidma nehrála
- už spoustu let? - Budeš skvělá.
Co bych pro tebe neudělala.
Děláme si to... Děláme to jeden pro druhého, slečno Wicksteadová.
To se na to naše Déčko podívejme. Chová se zase jako školák.
To je hezký.
Přestaň, prosím. Takové komentáře si dneska nech.
Přijde i Trina, tak tě prosím o diskrétnost.
Trina o tobě a Alici neví?
Není co. Ještě jsme se ani... Víš co.
Nevím. Zrovna teď mi běží před očima
- stovky scénářů. - Nelíbali. Ani jsme se nelíbali.
Cože? Proč na to jdeš tak pomalu, Déčko?
- Nelíbí se ti nebo co? - Ale líbí.
Neříkala Cassie, že můžete mít známosti?
Vlastně říkala, že bychom známosti mít měli.
- Ale ona nikoho nemá. - Co víš.
Ne... Co? Tak jo, nech toho.
- Tohle nebude hlavní téma večera. - Rozumím, Déčko.
Ale jestli do toho chceš jít dneska pod hvězdama,
romantičtější atmosféru si představit neumím.
Hlásič požáru funguje!
Od toho tu jsi, Beau!
SPOLEČENSKÁ ZÁBAVA
VYPRAVECKA
Fajn. Vím, že to byla docela dálka, ale věřte mi, že to bude stát za to.
Mám na mysli exkluzivní luxus.
Navíc určitě dostaneme drinky zdarma.
To teda jo. Když jsme se tak vyšňořily.
Obě vypadáte úžasně.
Všechny vypadáme megahustě. Říká se to ještě?
Ty jsi megahustá, když to říkáš.
Já to neřeknu, ale souhlas.
Jo! Jdeme!
- Promiňte. - Pardon.
Drinky budou zdarma proto, že to je kasino?
Chodívala jsem sem s Mikeym, ale bývalo to megahustější.
Zdá se, že dnešní klientela... Dobrý večer... je taková všehochuť.
Nevím, no...
Mají tvrdej alkohol a všechno je v jakýmsi tropickým stylu.
A každou půlhodinu přijde „Magickej Mark“.
Jasně. Ale už jsme tady, takže, holky, na dámské jízdě jsem asi po sto letech.
- Budeme se bavit! - Hrát!
- Bavit se. - Jo.
- Můžeme hrát. - Hrát. Bavit se.
Takže můžeme i hrát.
- Mark si zahrává s tangama. - Ty jo, mám úžasnej nápad.
Nikdo nás tady nezná, tak můžeme předstírat, že jsme někdo jiný.
To jsem dělala v Itálii. Vymyslete si osobnost.
To je super. Jo! Dobře.
Já budu Susan O’Keefová,
kuřačka a gamblerka s temnou minulostí, co má štěstí ve hře a neštěstí v lásce.
Překvapivě podrobné.
To je boží. Tak jo.
Já budu Britt.
Světoběžnice a pařmenka, co má v každém městě jiného milence.
Tak jo, a já budu Hana, barmanka, co žije sama a nemá kamarády.
- Tak jo, bezva. - Jo.
Pojďte, děvčata, Susan jde sázet.
Ta rozlučka už asi končí.
- Dobrý. Běžte. - Rozlučka se svobodou? Půvabné!
Přeju nevěstě na její cestě manželstvím vše dobré!
Ale já jsem Britt a uvázat se nehodlám.
Tak jo. Tenhle večer patří Susan
a ta se nemůže dočkat, až ukojí svoji potřebu.
Vysol žetony za pětikilo, brouku!
Dobrý večer. Pojďte.
Vítejte na Noci pod hvězdami.
Jo, bejby. Astronomický večer pro vás připravili Giorgio a Dusty.
Pojďme to rozjet.
Já řeknu „hvězdy“, vy řeknete „galaxie“. Hvězdy!
Galaxie.
Můžeme se uklidnit?
Čau, tati. To je hustý.
Jo? Není to zlý, co?
Překvapilo mě, kolik studentů přišlo.
Giorgio nabízí pizzu zdarma.
Vidíš, Déčko? Spolupráce. Jedem.
Ahoj, Savannah, zlato.
Zamluvil jsem ti tu nejlepší deku.
Je přímo pod středem vesmíru,
- protože ty jsi střed mého vesmíru. - Jasně.
Ale docela se těším, že se něco dozvím.
- Nevěděla jsem, že tě baví hvězdy. - No jo.
A je neuvěřitelné, co ty projektory umí.
Jasně, ty nerde.
Klidně si ze mě utahuj.
Ne, je to krása.
A ta hudba tomu dodává atmosféru.
Slečna Wicksteadová na to cello fakt umí.
Jsem ráda, že se pro něco dokážeš tak nadchnout.
Co? Ne.
Alice mě nenadchla, jenom...
Jen jsem ji poprosil, aby tu zahrála.
Myslím astronomii.
- Aha. - Jo.
Jo. Hvězdy já rád.
Bože, Jacobe, volej policii.
- Co? Proč? - Někdo ti ukradl ponožky.
Dobrej vtip. Za to leknutí to stálo.
Co to má znamenat?
Nevím. Mám pocit, že se teď klade důraz na komfort.
Vidět takovej kus tvých kotníků je docela diskomfortní.
Ále. Vždyť se ti líbí.
A když je řeč o nepříjemnostech,
táta zrovna řekl něco dost znepokojivýho...
Jacobe! Tak co Motýlek?
- Dobrý. My si nepovídáme. - Treve, jak je?
Tu francouzštinu úplně nedávám,
ale to malý procento, kterýmu rozumím, je fakt objevný.
Promiň, co ten tady dělá?
Počkejte. Snažím se zařadit tu píseň.
- To je Holst. - Holst.
„Jupiter“ z Planet.
- Hrajeme to s kapelou. - Jo, taková populární klasika.
Dobře, platí ta společná deka,
nebo budeš koukat na hvězdy se svým dvojčetem?
Větší smysl by dávalo koukat na skutečné hvězdy,
zvlášť když je dnes krvavý měsíc.
Ty deky jsou celkem velký. Co kdybychom si sedli spolu?
Dobrý večer všem.
Milí hvězdáři a zvídaví lidé.
Já jsem pan Hubbard, váš učitel dějepisu.
Ale dnes večer vás budu provázet noční oblohou.
Zhasni, Rito.
Páni.
Když spatříme světlo z hvězd, většinou je staré již stovky let.
Takže když pohlédneme vzhůru, nahlížíme do historie.
To je tak strašně umělý.
Já musím obsluhovat projektor, a tak jsem požádal
skvělého otce Reubena, aby se ujal role vypravěče. Otec Reuben.
Chytrý. Otec Reuben má tak hluboký hlas, že zní jak Bůh.
Dobrá volba.
Před tisíci lety, kdy homo sapiens začal vzhlížet k obloze,
si povšiml souvislostí mezi světem nahoře a světem kolem něj.
Ale začněme blíže k domovu. Našemu domovu...
- Deerfieldu. - ...Mléčné dráze.
Jdeme na to.
Ne. Sakra.
Co je? Začínalo to být dobrý.
Určitě je to jenom problém se vstupem.
Technologie nás zklamaly. Fakt překvápko.
- Nepotřebuješ pomoc? - Ne, dobrý.
Víte co? Dáme si přestávku, než to vyřešíme.
- Tak jo. - Rito, můžeš rozsvítit?
Děkuju.
My se jdeme podívat na opravdický hvězdy.
Jacobe, už se vůbec nevídáme.
Ale tos přece chtěla, ne?
Prosím?
Já mu to neřekl.
Nikam nejdu. Krvavý měsíc vidět nepotřebuju.
Nepotřebuješ vidět krvavý měsíc?
Já chci.
Ne. Nechceš... Krvavý měsíce jsou na houby. Ne.
Lidi, chci vám něco oznámit.
- Kdo si dá čerstvou pizzu? - Já.
Jo. S dovolením.
Půjdu. Hned jsem zpátky.
- Dáte si? Dobře. - Jeden dílek.
No tak, červená. Pojď, červená. Budeš má.
Červená.
Sedmnáct, černá.
- Do prdele práce! - Bože, já vyhrála!
Vyhrála.
Vyhrála? To máš štěstí.
Sedmnáct, bejby! Sedmnáctýho má moje Trina narozky.
- Trina je vaše dcera? - Ano.
Máte s tím problém?
To, že si Britt ráda vyrazí, zlato, neznamená, že nemůže mít holčičky.
Mám těch holčiček tolik, že už to ani nespočítám.
Mám holčičku v každém přístavu.
Vypadáváš z role.
Asi jo.
Susan, nesázej furt na červenou.
Ne, Susan má svůj systém.
Když prohraju s červenou, zdvojnásobím to a vsadím zase na červenou.
Když zase prohraju, zase to zdvojnásobím.
Když to tak budu dělat pořád, nemůžu prohrát.
Ale ty prohráváš, a hodně.
- Prohrát můžete. - Nemůžu!
Je to vyzkoušenej systém.
- Četla jsem o tom. - Tys věděla, že budeme sázet?
Kdepak!
Celej Susanin život je hazard. Rozumíte?
Tak šup, fešáku, roztočíš ji? Chci červenou.
To mi připomíná Monte Carlo, což je...
- Co vy? Kdo jste vy? - No jo.
Já jsem Hana.
Bezva.
- Dvacet šest, černá. - To si děláte prdel?
Je to zmanipulovaný!
Promiňte, dámy, musím to tu ukončit.
Proč? Že nemám žetony?
- Seženu další. - Ne.
Jenom musím něco udělat.
Vy jste Magickej Mark, že?
Kouzelník svá kouzla neprozrazuje.
Ale ano.
Tak poslouchej, ty Magickej Marku.
Vylez tam a zatřes prdelkou.
Předveď jim tu svoji show a pak sem naklusej, jasný?
Kde je bankomat?
To není dobrej nápad.
Dobrej nápad by bylo nehrabat mi na pracky.
Susan potřebuje cigaretu a bourbon. Horkej.
Já tu nepracuju.
Vaše kámoška má problém.
Jo, jedno tlačítko tady zeleně bliká.
Takže třeba...
- A je to. - Teda.
- Spravili jsme to. - My? Tak jo.
A nemá to kdo ocenit.
Já jo.
Nechci to přehánět,
ale teď jsi možná moje nejoblíbenější cellistka.
- Páni. - V top pětce.
Mockrát děkuju.
Je to divný.
I když hraju teď,
pořád v hlavě slyším naše, jak mi říkají, abych to neposrala.
Neposralas to.
Ale jo. Posrala.
Já si nevšiml. Ale soustředil jsem se na to, abych to celý zkazil.
Ale ne. Koukej, jak dobře se baví.
Děcka jsou hloupý. Baví se pořád.
Já se taky bavím.
Ano! To bylo neskutečný.
Hele na tu moji. Ještě tam drží.
- Vy jste legenda. - Jo.
Panna cottama házím odjakživa.
Trino, je to strašná sranda. Kde je Jacob? Musí to taky zkusit.
Je se svým novým kámošem a neodepisuje mi.
Ne! Co to děláte s mojí panna cottou?
Je to fakt sranda.
Fakt? Dobře. Ano.
Paráda. Pěknej hod.
Všichni se u taťky Géčka dobře pobavte. Pokračujte.
Další jsou v lednici. Běž, kámo.
Hej, Sav, můžeš na chvilku?
Jo, co je?
Tvoje máma se zmínila, že náš vztah se na tebe vyvíjí moc rychle.
Chtěl jsem ti říct, že ti pomalu, ale jistě dokážu,
že si naprosto bez pochyby zasloužím být tvůj otčím.
- Já s tebou nemám problém. - Ne?
Ne. Máš parádní barák a dal jsi mi Kiu „Sportidž“.
„Sportáž.“ V modrozelené barvě na zakázku.
Ale počkej. Proč teda říkala, ať kvůli tobě zpomalíme?
Třeba chce zpomalit ona.
Na střední jsem školní výlety milovala.
Jo. Vzpomínám si, že být přes noc s kamarády bylo hrozně vzrušující.
Mohlo se stát cokoliv.
- Giorgiův playlist. - Hraje zrovna tahle.
Bože můj. To je písnička jako dělaná k líbání.
Prý.
Jo. Já se u ní málem líbala poprvé.
Málem?
Se Sammym B., byla jsem do něj blázen.
Hráli jsme flašku a padlo to na mě.
A... jo. On to nedokázal.
Jo. Bylo to trapný.
Chlapi jsou srabi.
- Déčko! Potřebuju tě. - Bože.
Giorgio, mám tu něco rozdělanýho, málem. Co potřebuješ?
Sakra, shání mě ta, co mi hlídá psa.
Jo. Jak všemu dávám volný průběh, tak u mě skončila jedna fenka.
Trpí separační úzkostí a sama to nezvládne.
- Už půjdu. - Chudák pes.
Tak jo. Ahoj.
Dej jí za mě pusu.
Promiň, Déčko. Chvilku jsem čekal,
protože to vypadalo, že ji políbíš.
Ale nepolíbil.
Co potřebuješ, Giorgio?
Poraď mi s Natalie.
No tak. Zavoláme ostatní chlapy.
Probereme svoje pocity u ohně jako kdysi pralidi.
Pojď.
Překročila jsem limit?
- Můj limit znám jenom já. - Hej.
- Ahoj. - Nat, ahoj. Zlatíčko.
Pojď od toho pryč.
Jo? Susan už dneska bylo dost.
Jo. Už to stačilo. Stačilo, lidi!
V tom ani nemáš peníze. Nech toho.
Tak, pojď se posadit.
Udělám ti místo na tom gauči.
Jenom odhrnu ty dilda.
Našla jsem láhev vína. Asi z show Magickýho Marka.
„Pyjot gris.“
Bezva. To je skvělý.
Nat. Tak jo. Odlož ten penis. No tak. Co se stalo?
Giorgio mi dneska dal prsten. Stydím se ho nosit.
- Ten je... - Páni.
Volně inspirovaný prstenem pro vítěze Stanley Cupu? Ano.
Prý si zasloužím jen to nejlepší.
Ale pravdou je, že já nejsem dost dobrá pro něj.
Mám dluhy, víte? Velké dluhy.
Nat.
Po rozchodu s Mikeym
mi pomáhalo jenom online nakupování.
A úplně se to vymklo kontrole.
Styděla jsem se o tom někomu říct.
A včera jsem se konečně viděla v automatu MORPHO.
Padaly na mě hromady balíků.
Snažila jsem se jim vyhýbat, jenže padaly čím dál rychleji.
Takové je být zadlužená.
A nakonec mě rozdrtily.
Tak by mi bylo, kdyby mě Giorgio opustil.
Mohl by mě opustit, kdyby se dozvěděl pravdu.
Proto jsem se snažila vydělat peníze hazardem.
A to mimochodem říkám já. Už nejsem Susan. Jsem Nat.
- To bylo dost jasný. - Jo, chápeme.
Přehrál jsem si svoje vidění.
Byl jsem tam já, malinký Giorgio, a nakládal jsem do gondol talíře špaget.
Hezký.
Ale gondoly se pohybovaly čím dál rychleji.
A talíře rychle přibývaly.
Nakonec jsem ty gondoly přestal stíhat a talíře mi padaly na zem.
Co to podle tebe znamená?
Rozhodně zavrhnu plán doručovat těstoviny na gondolách.
Chytrý.
Když půjdu do hloubky, asi to znamená, že když toho budu mít moc, podělám to.
Už jsem restauratér, pilíř naší komunity, nejlepší kámoš Déčka,
a teď navíc otčím a Nataliin milenec/snoubenec
a prý na to jdu rychle.
Ale když zpomalím, ty talíře mi popadají.
- Já to jinak neumím. - Je to relativní.
Říkáš, že jsi moc rychlý. Co když je někdo jiný moc pomalý?
Každý potřebuje vlastní tempo. O to jde, ne?
Jo. Žena mi umřela před třemi lety.
A já pořád nejsem připravenej na další vztah.
Tři roky? To je dlouho, kámo.
Zas tak dlouho ne.
Asi ne. Koukněte se na Déčko.
Trvá mu tři roky, než někoho políbí. A to jeho žena žije.
No tak.
Nebýt tebe, dneska bych někoho políbil.
Mohli bychom čekat, než ti puberťáci dospějí,
a stejně bys ji nepolíbil.
To je pravda. Proč to tak je?
To nevím. Měl jsi rozdělanou krásnou a nadanou
- mladou ženu. - Jo, ale jak to?
Proč chce krásná, mladá žena postarší bramboru?
Nech toho.
Ne, teď tě fakt nechápu. My to myslíme vážně.
Jsi ženatej s Cassie, jednou ze dvou nejkrásnějších žen ve městě.
A ty jsi taky třída, Déčko. Není to pravda? No řekněte.
- Jste pohledný. - Ženy rády vysoké muže.
Máš pěknou pleť a postavu.
- Dobrý smysl pro humor. - Zajímavou tvář.
Déčko, kdyby ses viděl tak, jak tě vidí chlapi u tohohle táboráku,
byl bys úplně nadrženej.
Brzdíš se jenom ty sám.
Můžeš přijít, prosím?
Nebo mi řekni, kde jsi, abych mohla přijít já.
Dospělí se navzájem svěřují u umělýho táboráku
a ostatní už odcházejí, takže...
Hej, Alice. Počkej.
Bože. Něco jsem zapomněla?
Ne, jen ti chci dát tohle.
Díky za tu iniciativu.
Mrzí mě, žes měla pocit, že mi to nemůžeš říct.
Poslyš.
Ať řekneš cokoliv, nikdy tě nepřestanu mít ráda.
Děkuju.
Co když mě přestane mít rád Giorgio?
Ne. Jestli tě miluje, tak nepřestane.
Mohl by.
Jo, mohl by.
- Bože. - Jo, ale poslouchej.
Je to hazard.
Vztahy takové jsou.
Je to dohoda, kterou s někým uzavřeš v určité fázi života.
A když někoho překvapíš novými informacemi o sobě,
dohoda se změní.
A ten člověk buď může přijmout, kdo teď jsi...
Nebo ne.
A i to je v pořádku.
Třeba jako já jsem člověk, kterej kvůli posranýmu dětství
chodil jenom s citově nebo doslova nepřístupnýma chlapama.
A pak začnu flirtovat, tančit a líbat se s knězem,
tím nejméně přístupným člověkem na světě.
A on řekne, že už knězem možná být nechce.
A já to vezmu jako změnu dohody. Co to má sakra znamenat?
- Mluvíš o sobě? - Dost konkrétně.
No, jde o to, že když s někým opravdu chceš být,
musíte být oba ochotní přijímat změny
a věřit, že to spolu zvládnete.
Nat.
Co kdyby ti Giorgio řekl, že je zadluženej?
Prodala bych kvůli němu svou duši.
Dobře. Tak mu prostě řekni pravdu.
Dejte vědět, jak to dopadlo. Já jdu na drink s Magickým Markem.
- Tak jo. Dobře se bav. - Hezký.
Jsem ráda, že se přátelíme.
Zajdu naposled na ruletu...
Ne. Susan má zákaz.
Čau. Všiml jsem si, žes volala. Všechno v pohodě?
Jo. Všechno je úplně bezvadný.
Viděla jsem tátu líbat se s mojí učitelkou.
Tam, kde pracuju. Na školní akci.
A můj kluk zatím čumí na hvězdy s tím svým klukem Trevorem.
Promiň, Trino. Hned jsem toho litoval.
On se mi ani nelíbí a měsíc není krvavej, prý protože oblohu promítá vláda.
- To je magor. Děsnej. - Jo, je děsnej.
- Děsnej magor. - Hrůza.
Asi mi věnoval pozornost, kterou jsem bohužel potřeboval.
A vím, že na tobě moc visím,
ale s nikým jiným mě to nebaví.
A mě to zas nebaví s nikým jiným než s tebou.
Asi teď jeden druhého potřebujeme
a to je v pořádku.
Fajn.
Ježíši.
„Pohled na hvězdy může být ohromující.
Když si uvědomíme, že je vesmír nekonečný,
je těžké si nepřipadat bezvýznamný a osamělý.
Já se uklidňuju tím, milí hvězdáři,
že se zaměřuju na hvězdokupy.
Pokud by galaxie byly hvězdné komunity, hvězdokupy by byly jednotlivé rodiny.“
Ty jo. Déčko píše fakt dobře.
Za chvilku jsem tady, jo?
„Hvězdy v hvězdokupě k sobě navzájem přitahuje gravitace.
Ať se jim to líbí, nebo ne, letí vesmírem pospolu.“
Giorgio.
Natalie.
Nechci zpomalovat. Může to být rychlé, jak budeš chtít.
Ale měl bys vědět, že nejsem dokonalá.
Topím se v dluzích,
a jestli se mnou kvůli tomu nebudeš, můžeme se rozejít v dobrém.
Natalie, nerozešel bych se s tebou nikdy.
My dva jsme jako hvězdy, lásko.
Spojuje nás pouto. Jsme rodina.
A jsme neskutečně sexy.
PODLE ROMÁNU OD M. O. WALSHE
Překlad titulků: Kristina Himmerová