Pane Johnsone, ten automat nefunguje.
Já vím, holky.
S tím krámem jsou jen starosti.
Volal jsem do opravny, ale asi to není jejich priorita.
Promiňte, že to trvalo.
Musel jsem ze Street Fightera vystěhovat myší rodinku a jí se to nelíbilo.
To nevadí. Jdete právě včas.
Tady, holky. Dejte si Nerdíky.
Za chvilku si zase zaboxujete díky...
Ianovi. A vy jste...
Smíšený Johnson. Smíšené zboží.
Tohle je smíšené zboží u Johnsona.
Já jsem Walter Johnson.
Smíšený Johnson byl můj táta.
Pane jo.
Takový jsem ještě neviděl.
Ten je starý aspoň 40 let, ne?
Jo, je parádní, že?
Myslím, že jich pár rozdali jako reklamu na hotovky Burly Boy.
Na mě to zabralo.
Jím hodně mraženého jídla.
V nabídce mají silákův stroganov, svalovcovu sekanou nebo mužné makarony.
Ideální jídlo pro svobodného muže.
Svobodného? Tomu se mi nechce věřit.
To se podívejme. Tak proto mi to nešlo opravit.
Od toho tu jsem, Walte.
Podáte mi ty zahnuté kombinačky?
Tohle je klíč.
Mrzí mě, že jste sem musel znovu.
To ty hloupý děcka. Nevím, co s tím dělají.
To vůbec nevadí. Doufal jsem, že zavoláte.
- Fakt? - No jo.
- Málem jsem zavolal já vám. - Cože?
Zkusil jsem totiž ten silákův stroganov.
A co vy na to?
Nic moc.
Se stroganovem to je ošemetné.
Máte do obalu udělat jednu díru, já dělám dvě.
A když si s tím chcete vyhrát, ztlumte to v průběhu na střední ohřev.
Můžete mi podat...
Pane Johnsone.
No tak, parťáku. Půjdeme dovnitř.
VELKÝ POPRASK NA MALÉM MĚSTĚ
Musím přiznat, že mi to otevřelo oči.
Nemyslím jen tu zástavu srdce, ale to, že můj kontakt pro případ nouze je Izzy.
V tom asi spočívala ta opravdová nouze.
Jo. Jsi hodný, žes mě k sobě vzal, Beau.
Když mě ani moc neznáš.
Co to povídáte, pane J.?
Nakupuju u vás celý život.
Vzhledem k tomu, že jsem v obchodě trávil veškerý čas,
mi asi nezbylo moc prostoru na přátele.
Je mi ctí vás tu mít.
Navíc si můžu procvičit obličeje.
Koukejte.
Jako bych se viděl v zrcadle.
- Ty modré tečky jsou M&M’s. - Vidím.
Klidně je sním, jestli nejíte sladké.
To ne.
Jenom se trochu stydím.
Není za co, pane J.
Můj syn Kolton měl tečky taky.
- Mají je i Hana, Dusty a Cass. - Fakt?
Podle mě o nic nejde.
Když mě něco trápí, udělá se mi na hlavě vyrážka.
Třeba když jsem ztratil svůj stetson.
Jakmile jsem ho našel, vyrážka zmizela.
Což byl paradox, protože jsem ji konečně měl čím zakrýt.
Pane Johnsone, dostanu padáka?
Počty brambůrků a bonbónů možná nesedí, ale já to napravím.
Ne, zvládl jsi to.
Spíš jsem si říkal, že obchod na pár dní zavřu, než se vzchopím.
Zasloužíš si volno.
Fakt?
Vy nikdy nezavíráte.
To je asi součást mého problému.
Jacobe.
Všiml jsem si, že sis ho přinesl domů.
Jo. Theremin v té další fázi přestal fungovat,
ale pro jistotu jsem ho schoval.
Můžu se na něj kouknout, třeba ho rozjedu.
Uvítám jakýkoliv projekt.
- Co vy na to, pane J.? - Já mám času víc než dost.
Nechápu, žes pozvala Hanu.
Proč ne?
Protože je tak podezřelá.
Zatajila ledacos o tom automatu a má spoustu těch divných modrých teček.
Stejně jako já.
Ty tvoje jsou šik.
Víš, že spala s Giorgiem?
Jo.
On to samozřejmě utnul, ale ona o něj nebojovala, Cass.
Co za člověka, který s Giorgiem zažil byť jedinou erotickou chvilku,
chce dál žít bez něj?
A vím, že ty ses s Giorgiem málem líbala.
- A taky jsem nebojovala. - To bylo jiný. Měla jsi Dustyho.
- Dusty. Nazdárek. - Ahoj.
Při čem jsem vás vyrušil?
Mluvily jste o mně, co?
Ne. Mluvíme o všech našich známých.
Jo. Takže Giorgio očividně řekl Nat o mém rande s Alicí.
Počkej, cože?
Ano. Měl jsem rande s Trininou učitelkou.
A ano, večer jsem zakončil objetím.
A ano, to objetí bylo normálně dlouhé.
Proč to zmiňuješ?
Tak už to víte sakumprdum. Víc toho nemám.
- Jenom... - Můžeme to přestat řešit?
Dusty, my se o tom nebavily.
Jo, Giorgio se o tom ani nezmínil.
Oba jsme zastánci džentlmenství.
A my dva jsme se dohodli, že si takové detaily říkat nebudeme.
- Jo, já vím. - Mluvily jsme o Haně.
Aha, no jo.
Přijde do toho vašeho knižního klubu?
Dusty.
Tak naposledy.
Není to knižní klub.
Jsme vypravěčky inspirované skupinou The Moth z New Yorku.
Jasný? Každá si připravíme příběh na konkrétní téma,
což je tento týden „můj nejlepší vztah“.
Přidáš se a řekneš nám o své nové kamarádce?
To ne.
Nebudu vás rušit.
Jdu si jen pro vodu s bublinkama, voda z kohoutku dole už mě nebaví.
To nic. Protřepu si ji.
Užijte si to čtení.
- Tak jo. - Já ho...
- Jsi v pohodě? - Ano.
- Fajn. - Jiné známosti mít můžeme.
Nečekala jsem to tak brzo,
ale já se přece taky stýkám s novýma lidma, stejně jako Hana,
a proto budu moc ráda, když jí dáš šanci, prosím.
Jasně. Ale jestli se z ní vyklube psychouš...
- Ahoj! - Jak je, kočko? Jo!
- Nesu syrah. - Pojď dál.
Když vám nebude chutnat, nevadí. Bylo pod podlahou v baru.
Pod podlahou. Jsem moc ráda, že jsi přišla, Hano.
- Promiň. - Půjdeme sem. Díky, že jsi přišla.
U GIORGIA
Páni. Parádní servírovací technika.
Kam se píšou připomínky? Moje číšnice je až moc dobrá.
Je hezký, že ses rozhodl
strávit den volna usrkáváním nejlevnějšího nápoje u mě v práci,
ale běž se radši bavit.
Já se bavím. Sleduju tě při práci.
To jsem chtěl, když jsme spolu ještě nechodili oficiálně.
To je milý.
Ale když už spolu chodíme, trávíme spolu dost času ve škole,
- po škole i o víkendech. - Je to moc?
Přeháním to, že?
Možná trochu. Chci být upřímná.
Co je, hezoune? Rozptyluješ moje zaměstnance?
Ne, jenom jsem... Hezoune?
Nedůvěřuju ti.
Trino, já mu nedůvěřuju.
To je ten, co klamal moji Savannah.
- Vaši Savannah? - Jo.
Otčím Giorgio se s tím nesere. A tenhle sráč chtěl někoho přesrat.
Zkus mě nasrat, a skončíš na sračky.
Ten sráč jsem já, nebo vy?
Nedělej blbýho.
- Nebudu. - Jasný? My si se Sav říkáme všechno.
A občas jí někde na mobilu vyskakujou zprávy
a já si je omylem přečtu, než si to uvědomím.
Takže jste viděl moje omluvy?
Ne.
Ale Savannah říkala, že nebyly zrovna od srdce.
Tak přestaň obtěžovat tadyhle moji Trinu a běž si za klukama.
Jacob kluky nemá.
- Mám. - Něco ti poradím, Tri.
Pracovní život a osobní záležitosti jsou jak olej a ocet.
Někdy spolu vytvoří úžasnou směs, jako je náš proslulý dresink
Giorgiovo balzamiko. To je ochranná známka, sráči.
Ale vždycky to budou dvě odlišné chutě.
- Rozumíš? - Rozumím.
Potřebuju pomoc. Chci pověsit krásné dílo inspirované mou láskou.
Počkejte, to bude nejspíš ona.
Nat, kotě.
Cože? Ne!
Proč na té vyprávěcí seanci je? Ne.
Ne že bych tě tady nechtěla.
- Chápu. - Prostě nám svědčí,
když máme i něco svýho.
Ať neskončíme jako naši.
- Jsou na sobě závislí a nespokojení. - To jo.
Na. Zajdi si do herny.
Vyhraj mi střapatej míček, co tam je od 90. let, a dám ti hranolky.
- Výzva přijata. - Dobře.
A nastoupil na šlapadlo a odplul pryč.
A to byl můj nejlepší vztah.
Ty jo.
Nasadila jsi laťku vysoko.
To byla krása, Ellen.
A Hano, když někdo dovypráví, obvykle tleskáme nebo luskáme prsty.
Ale to nevadí. Ona to nevěděla.
Čí tělíčko potřebuje kafíčko?
- Dusty, můžeme pro tebe něco udělat? - Můžu já pro vás?
Na tuhle parádní dámskou jízdu jsem se rozhodl připravit kapslovou kávu.
Téma je Den svatého Patrika. Prostě sranda.
Takže tu máme „zelenou pěnu“.
Ne, ty ne... Ellen nechce...
Dá si někdo „nesmělou“?
Abyste u toho dlouhého čtení neusnuly.
„Káva svatá.“
Hano, tvoje tělíčko nechce kafíčko?
Ne, díky. Na sváteční kafe nemám moc náladu.
Fajn, takže prostě...
Prostě je tady zaparkuju,
a kdybyste si to rozmyslely, můžete se o ně poprat později.
Ne jako v ringu.
Tak jsem to nemyslel.
Protože to není pravda, ne? Každé setkání žen nekončí rvačkou.
Tak ten genderový stereotyp pojďme vyvrátit.
Tady a teď můžou ženy dělat cokoliv.
Vždycky.
- Asi se stalo tohle. - Dusty.
Cass vám řekla o mém rande s Alicí.
- Dusty. - Chci říct,
jen pro informaci, že to nechvalně známé objetí vůbec netrvalo tak dlouho.
Maximálně 40 sekund.
A když to zažíváte, není to... Nemáte pocit...
- Můžu na tobě ukázat... - Ne.
Ne, teď se to nehodí.
- Někdo jiný? Kdo chce obejmout? - Ne.
Ne. Tak se v zájmu toho experimentu obejmu sám.
- Má někdo stopky? - Tak, Dusty.
Ty, Alice ani tvoje divný objetí nikoho nezajímají.
A nevěřím, že to řeknu, ale mohl bys jít do svého pokoje?
Provedu.
Děkuju.
Omlouvám se.
A kdybyste si to, vy kočičky, s těmi tělíčky rozmyslely,
budu k dispozici dole.
Nemyslel jsem... To... Seru na to.
Jacob versus stroj. V sázce je všechno.
A víte co? Hraje se zápas národní basketbalové šampionátové série.
O basketu nevím nic. A teď přichází poslední střela.
Ty bláho! Je tam! Hustý, viděl to někdo?
Čau.
- Čteš Odyssea? - Jo.
A je dobrej?
No, čtu ho posedmé, takže ano.
Je to zásadní text, i když shovívavý.
- To čtete na vejšce? - Ne, té jsem nechal.
Profesoři jsou dementi, co ti za originální myšlenky dají F.
Jasně. Jo.
Ach jo. Já čekal, že vejška bude lepší.
Když se ti na střední nelíbí, používáš mozek.
Ty jsi Trevor, že?
- Dělals na zimáku s tátou. - Jo.
Beau byl dobrej zaměstnanec a pak to podělal.
Mrzí mě to s tvým bráchou.
Díky.
Já bráchu nemám, ale vím, jaké je rychle dospět.
Proto tě to na střední nudí.
Ty už jsi život poznal.
Hele, já teď mám volno, kdyby sis chtěl dát oraz.
Oraz.
Oraz já rád.
Dělám si z tebe srandu.
Jsem pro.
Bezva.
Nevím, proč jsem řekl „oraz“.
Samotnýmu mi to přijde k smíchu.
Věci z Divokého západu tě zajímají odjakživa?
No, Divoký západ miloval spíš táta.
- Vzpomínáte si na něj? Velel hasičům. - Jistě.
Přivedl mě k tomu on. Jinak jsme nic společného neměli.
O pocitech jsme mluvili, jen když jsme mlátili do toho pytle.
Vzpomínáte, jak jste mi ho dal?
Já jsem byl jediný, kdo trefil „siláka“.
Jo.
Jak to mám sakra opravit?
Ani tady nejsou všechny součástky.
- Dobrý den. - Dobrej.
Páni, to máte teda pěknou sbírku.
Jo. Rád hromadím věci.
Sbírám je všude, kam přijedu.
Ale jako opravář nikdy nevím, co se bude hodit.
- Co je tohle? - Netuším. Nezprovoznil jsem to.
Ale je to krasavec.
Má reproduktor ve tvaru motýla.
Motýly mám rád.
Slyšíte mě? Prý „motýly mám rád“.
Ale fakt mám.
Žijí jen pár týdnů, ale rozhodně naplno.
Však si ho nechte.
To je milé.
- Co vám za to dám? - To neřešte.
Popravdě mám výčitky.
Opravoval jsem vám Burly Boye tolikrát, že už jste mohl mít nový.
Nemusel bych sem pořád jezdit.
Ale nestěžuju si.
Třeba se někdy můžete stavit, i když nic rozbité nebude.
Dělám senzační svalovcovu sekanou.
To zní dobře.
PRVNÍ KOUZELNICKÁ PŘÍRUČKA
SEZNÁMENÍ S MAGIÍ
Pane Johnsone.
Mám menší krizi.
Potřebuju pro Dustyho 40 dárků a jeden mi chybí.
Udělala by mu radost rajská polívka, ale chci něco výjimečnějšího jako...
Co je tamto?
Tohle?
Jestli ho chcete, tak je váš, ale nefunguje.
Kouzlo.
Je mi líto, pane J.
Asi je rozbitej.
To nevadí.
Snažil jste se.
Víte, teď sice nefunguje, ale možná už splnil svůj účel.
Dostal nás všechny do další fáze.
Ale co je to ta další fáze?
Viděla jsem se v džungli.
Napřed jsem myslela, že jde o sexuální divočinu,
ale pak ta animovaná Havaj v džungli došla na mýtinu,
kde jsem byla taky já, a došlo mi, že tohle svoje já jsem hledala.
Nejlepší vztah, jaký kdy můžu mít, je ten, který mám sama k sobě.
Tak spím jen s ženskýma, co mi jsou podobné,
a šestkrát denně masturbuju.
To je dobrý.
- Zábavný. - Jo.
- Super. - Zdravý. Ty jo.
Já jsem měla v plánu mluvit o Dustym, ale nechci na něj myslet.
- Jo. - Tak co třeba Hana?
Mohla by nám něco povyprávět, místo aby tam seděla a soudila nás.
Co? Ne, já nikoho nesoudím.
Hano, asi by se nám všem trochu ulevilo,
kdybys nám i ty pověděla o nějakém svém vztahu,
který jsi nechtěně zahodila, a proč jsi to udělala a proč toho lituješ.
Já nic takového neměla.
Říkám, že jsem sama.
Nemám ani „kamarády“.
Co jsou „kamarádi“? Dala jsi to do uvozovek.
Nevím proč. Kamarády prostě nemám.
Táta mě v osmi letech dal na internát pro boháče.
Já ty děcka nesnášela. Stejně jako tátu, že mě tam šoupl,
cpal mi peníze a vykašlal se na mě.
Nesnášeli mě.
Samotářku se zádama plnýma divných modrých teček.
S nikým jsem se nesblížila.
- Jak dlouho ty tečky máš? - Nevím. Odjakživa.
Nebývalo jich tolik, ale člověk s nima moc nezapadne.
Tak jsem odešla a do školy už se nevrátila.
Vzala jsem práci v baru.
Bary mám ráda. Ráda poslouchám vyprávění druhých.
Mám ráda sex. Ideálně s někým cizím.
Vztahy ráda nemám, není to nic skvělýho,
ale všichni na sobě chceme něco změnit a já bych chtěla někam zapadat.
Chtěla bych zkusit být součástí téhle podivné skupinky.
- Já tě obejmu. - Já taky.
- Já jdu taky. - Ne, díky.
- Ty nechceš? - Fajn.
Moc to hrotíme.
- Nakonec tvoje hodnoty podléhají... - Čau.
Můžeme jít?
No, s Trevem jsme si zrovna objednali mozzarellové tyčinky.
Z jídelníčku asi to nejdůležitější.
A když už jsi tu, přineseš mi jakoukoliv korporátní sladkou vodu, co máte?
Sice už mám po směně, ale stejně bych řekla ne.
Tak mi asi napiš, až skončíte.
No, pak s Trevem zajdeme na hřbitov. Očistíme náhrobky.
- Budete čistit náhrobky? - Když ne my, tak kdo?
Snad rodina toho zemřelého nebo déšť.
Máme si dělat i svoje, ne?
Takže ti napíšu?
No fajn. Tak se dobře bavte.
- No, takže... - Jo.
Hej. Tak mluv, Tri.
Zaměstnanci mi tu nemůžou chodit jak zpráskaní psi.
Už končím a měla jsem sraz s Jacobem,
ale asi jsem ho vehnala do náruče toho namyšlenýho vola.
Moc na mně visel.
Nemohlas dejchat, co?
Já se na něj nemůžu zlobit. Nevím, jestli to o mně víš,
ale taky někdy působím moc náruživě.
Možná bychom oba měli svoje city trochu skrývat.
Dát si na srdce takový malý stmívač.
Ne. Čerstvá láska je vzrušující a projevujte ji, jak chcete.
Pověsíme ho spolu?
- Máš po směně, ne? - Nic lepšího na práci nemám.
Trino, tento projev laskavosti nezůstane bez povšimnutí.
Ten rozmlácený nápis je splacen.
Tímto tě zbavuji tvého dluhu
a zařazuji tě zpátky do Giorgiova týmu placených číšníků.
Hej.
Touto extra dlouhou tyčinkou tě pasuji na placeného zaměstnance.
Dobře.
Díky, Giorgio.
- Jo. - Dýško mi zůstane?
To ještě probereme.
Ale počítej s tím, že budu proti.
Hano,
chtěla jsem se ti omluvit, že jsem se k tobě chovala tak chladně.
Teď už chápu, proč jsi o Giorgiovu lásku nebojovala.
Jsi narušená. Už z mládí. Ale to je v pořádku.
Díky.
To vyprávění o internátní škole bylo krásné.
A jen abys věděla, můj nejoblíbenější zfilmovaný muzikál je Annie, takže...
To je něco jinýho, ale díky.
Mrzí mě, jestli jste měly pocit, že vás soudím.
Takhle já se prostě tvářím.
Naopak vám to vaše přátelství vlastně závidím.
Ty závidíš nám?
- Přátelíme se už 30 let. - No...
Odkud se znáte?
Dobře. Když to chce vědět.
Chodily jsme do páté třídy.
Byla jsem tu nová. Seděla jsem sama na hodině občanky
- a tam jsem to uviděla. - Uviděla.
Přes židli přede mnou byla džínová bunda Latchkey Ladz.
Spoiler. Moje bunda.
Zaťukala jsem té holce na rameno a říkám: „Já Ladz miluju.“
- Ale víš co? Nebyla to Nat. - Nebyla.
Bundu mi ukradla Jenny.
O mrtvých jen dobře, ale Jenny Bensonová byla největší mrcha.
Ukradla mi i mého přítele Darrena R.
a mně se pak chtělo umřít.
Ale Cass od ní tu moji bundu získala.
A já pochopila, že navždy budeme stát při sobě,
- a tak to taky je. - Pravda.
Asi by se dalo říct, že ten nejlepší vztah mám s Nat.
Promiňte, ale co je Latchkey Ladz?
Přece ta nejlepší chlapecká kapela v historii světa.
- Jsou z Anglie. - Zed.
Můj oblíbenec. Toho po anglicku přímo lovuju.
Mají píseň „Stání v řadě“, protože v Anglii neříkají „fronta“.
Takže tam stojí v řadě.
- Ukážeme to. - Můžeš? Jo.
Jasně. Jdete na to.
A zpátky. A ou. Dav šílí.
Hej, ty, nesnášíme řady.
Podsazujem pánev.
Začíná hrát basa.
Bicí zesilují.
- Znáš to? - Rodiče zuří.
Pořád jsme dobrý, bejby.
- Znáš to, ne? - Ty fakt nevíš, kdo to je?
Moc se nevyznám.
Tak jo.
To musíme napravit. Ihned.
Ihned.
DENÍK HVĚZDÁŘE
- Ahoj. - Ahoj. Nechtěla jsem ti sem lézt.
Neviděls moji krabici s Latchkey Ladz?
Jo, vlastně viděl.
Kde? Jo. Tamhle.
- Díky. - Všechno kolem Ladz.
Jo. Díky.
- Co hledáš ty? - Nic. Jenom...
Chtěl jsem se zabavit, když mám zaracha ve sklepě.
Promiň. Nechtěla jsem na tebe vyjet.
Můžu za to já. Byl jsem hrozně divnej.
To teda.
Ale když teď vím, že o nic nejde, nebudu o tom objetí mluvit.
Ne že by o nic nešlo.
Překvapilo mě, žes šel na rande doslova hned,
jak začalo naše sepoučení.
- Jo. - Trvalo ti to deset dní.
Deset dní, než jsi vůbec vyzkoušel MORPHO.
- Nejsi zrovna impulzivní. - To nejsem.
Už 20 let nosíš jednu kostkovanou košili.
Mám ji rád.
Takže mě muselo napadnout...
„On to měl v plánu? Měl tu ženskou vyhlídnutou?
- Cítí k ní něco?“ - Cass, to ne.
Donutil jsem se jít s někým na rande právě proto, že to nejsi ty.
Proto, že se na mě dívala jinak,
tím pádem jsem se na sebe jinak díval i já.
Čehož jsme přece chtěli dosáhnout.
No...
Můžu se zeptat?
Jaké je objímat někoho 40 sekund?
Nepříjemné.
KOUZELNÍK
MUSÍTE ZJISTIT, KDO JSTE
Ian.
AHOJ, WALTE. ZDÁ SE, ŽE SE MĚ NA NĚCO CHCEŠ ZEPTAT.
CHCEŠ VĚDĚT, PROČ JSEM NEPŘIŠEL?
MĚL JSEM NĚCO JINÉHO NA PRÁCI.
PÍCHL JSEM KOLO.
MÁM ŽENU A DĚTI.
BYLO MI ZLE A NEMOHL JSEM.
NEMILOVAL JSEM TĚ.
MILOVAL JSEM TĚ MOC.
Tomu nerozumím. Jak to teda bylo?
ZMĚNILO BY SE NĚCO, KDYBYCH TI ŘEKL, CO SE STALO DOOPRAVDY?
Já chci jenom vědět, jestli jsem se ti taky líbil.
Myslel jsem, že jo, ale...
Nevím.
Když jsi nepřišel, myslel jsem, že jsem se spletl.
A CO SI MYSLÍŠ TEĎ?
Pane J., jdete akorát včas na večeři.
Mám krocana pro korby a svalovcovu sekanou. Co myslíte?
Myslím, že jsem si dával za vinu něco, za co jsem nemohl.
Ale...
s tím jsem právě skončil a jenom jsem se o to chtěl podělit.
Pane J.,
je mi velkou ctí, že jste mi to řekl.
Ale musíte si vybrat tu večeři.
Tak krocana.
Dobře. Ale ta jejich sekaná se o dost zlepšila.
Můj tajný tip je, že si po každém soustu ukousnu toho pečiva.
Dneska budu spát doma, Beau.
Jasně, jestli chcete. Ale říkal jsem si,
že váš kontakt pro případ nouze můžu být já.
Určitě to zvládnu i při šerifování, pokud těch infarktů nebude víc.
Jeden mi prozatím bude stačit.
Pane Johnsone, kde máte ty tečky?
PODLE ROMÁNU OD M. O. WALSHE
Překlad titulků: Kristina Himmerová