"ЛАЧКИ ЛАДС"
Г-н Джонсън, машината не работи.
Знам, деца. Проклетото нещо постоянно се чупи.
Обадих се, но майсторите имат по-важна работа.
Извинете, мишките в една конзола доста ме забавиха.
Идвате тъкмо навреме.
Деца, почерпете се бонбони.
Скоро пак ще се боксирате, благодарение на...
Иън. Вие сигурно сте... - Универсалния "Джонсън". Магазин.
Универсален магазин "Джонсън".
Аз съм Уолтър Джонсън.
Магазинът беше на баща ми.
Леле!
Не бях виждал такава. Сигурно е поне на 40 години.
Супер е, нали?
Поставяли са ги, за да рекламират полуготовите храни.
За такива като мен. Аз често ям замразени храни.
Предлагат "Строганоф за сила", "Кюфте за културисти",
"Макарони по мъжки".
Вкусна храна за ергени. - Ерген? Нещо ме баламосваш.
Виждаш ли защо не успях да го оправя? - Остави на мен, Уолт.
Би ли ми подал "човките"?
Това е гаечен ключ.
Извинявай, че те разкарвам. Хлапетиите са направили нещо.
Няма проблем, надявах се да се обадиш.
Така ли? - За малко аз да звънна тук.
Да споделя, че опитах "Строганоф за сила".
И как ти се стори? - Гаден.
Той се готви трудно.
Пише да се пробие една дупка, аз правя две.
А ако ти се занимава,
по средата на готвенето намали печката наполовина.
Ще ми подадеш ли...
Г-н Джонсън.
Хайде, партньоре, да влезем вътре.
Да ти призная, подейства ми отрезвяващо.
Не само инфарктът, а че Изи e контактът ми за спешни случаи.
Това е истинският спешен случай.
Много мило, че ме приюти, Бо. Едва ме познаваш.
Какви ги говорите, г-н Джонсън? От малък идвам в магазина ви.
Постоянно се намирах на работа. Нямах време за приятели.
За мен е удоволствие, че сте тук.
И шанс да сготвя нещо с личице.
Заповядайте.
Все едно се гледам в огледалото.
Използвах сини бонбони за точките. - Забелязах.
Ще ги махна, ако не обичате сладко.
Не, само ми е неудобно.
Няма от какво да се срамувате.
И моят Колтън имаше сини точки.
Хана, Дъсти и Кас също имат. - Наистина ли?
Не е кой знае какво.
Мен ме сърби скалпът, ако нещо ме тормози.
Онзи ден се обринах, докато си търсех шапката.
Като я намерих, обривът изчезна.
Тъкмо имаше с какво да го прикрия.
Г-н Джонсън, уволнявате ли ме?
Ако бройката на чипса и бонбоните не излиза, ще оправя нещата.
Не, всичко е наред.
Мисля да затворя за няколко дни, докато се съвзема малко.
И ти заслужаваш почивка.
Ама вие никога не затваряте.
Май това е проблемът.
Джейкъб, забелязах, че си донесъл това нещо у вас.
Не работи, откакто МОРФО мина на следващия етап,
но реших да го съхраня - за всеки случай.
Ще се опитам да го оправя. Обичам да имам занимавка.
Какво ще кажете, г-н Джонсън? - Аз имам време.
Поканила си Хана? - Защо да не я поканя?
Много е странна.
Премълча си за машината и има странни сини точки.
И аз имам. - Твоите са шик.
Спала е с Джорджо.
И какво? - Явно той е скъсал с нея.
Но тя не се е борила за него, Кас.
Коя жена, усетила еротичното внимание на Джорджо,
би могла да живее без него?
Знам, че един път почти сте се целунали.
И аз не се борих за него. - Друго е, била си с Дъсти.
Ето го и него. Дъсти, здравей. - Здрасти.
Май ви прекъснах. Мен обсъждахте, нали?
Не, говорехме си общи приказки.
Явно Джорджо е разказал на Нат за срещата с Алис.
Какво?
Да, бях на среща с учителката на Трина.
И да, накрая я прегърнах.
И прегръдката беше с нормална продължителност.
Интересно пояснение.
Това е, няма друго. Може ли да спрете да го нищите?
Дъсти, не говорехме за това.
Джорджо не ми беше казал. Държим на мъжката солидарност.
Нали се разбрахме да не си споделяме такива неща?
Да, помня. - Говорехме за Хана.
Разбирам.
И тя ли е в литературния клуб?
Виж, Дъсти.
За последен път ти обяснявам, че не е литературен клуб.
Това е група за разказвачи, вдъхновена от "Молеца" в Ню Йорк.
Всеки подготвя история по зададена тема.
Темата тази седмица е "Най-страхотната ми връзка".
Искаш да ни разкажеш за тази колежка ли?
Не, оставям ви.
Дойдох за газирана вода, че чешмяната в мазето ми омръзна.
Но не е проблем.
Приятно четене.
Добре. - Не се спря.
Добре ли си? - Да, аз го предложих.
Нямах предвид веднага, но и аз се срещам с нови хора - с Хана.
И точно затова те моля да се опиташ да й дадеш шанс.
Добре, стига да не се окаже психарка.
Здрасти! - Как е?
Нося вино. - Влизай.
Може да не ти хареса. Намерих цяла каса отдолу под бара.
Под бара? Радвам се, че дойде, Хана.
Извинявай. - Насам.
Благодаря, че дойде.
"ДЖОРДЖО"
Колко елегантно я поднесе.
Може ли да напиша отзив? Сервитьорката ми е невероятна.
Мило е, че в почивния си ден висиш тук и се наливаш със сокче.
Върви се забавлявай. - Правя го, гледам те как работиш.
Мечтаех за това още преди да се загаджим.
Много мило, но откакто сме гаджета, по цял ден сме заедно в училище.
И след училище, и през уикенда. - Идвам ти в повече ли?
Малко да, ако трябва да съм честна.
Какво става, Хубав? Разсейваш персонала, а?
Не, не. Хубав? - Нямам ти доверие.
Трина, нямам му доверие. Това момче подведе моята Савана.
Твоята Савана? - На пастрок Джорджо нищо не му убягва.
А този ми се прави на играч.
Ако се заяждаш с шефа, край на кефа.
Аз ли се заяждам? - Недей да остроумничиш.
Няма. - Със Сав си казваме всичко.
Понякога тя си зарязва телефона и като дойдат съобщения,
неволно ги прочитам, преди да се усетя.
Значи си видял извиненията ми? - Не.
Но Савана спомена, че не били искрени.
Стига си тормозил момичето. Върви се мотай с приятелите си.
Той няма приятели.
Имам. - Един съвет, Трина.
Работата и личният живот са като олио и оцет.
Понякога са в пълна хармония, като в нашия дресинг.
"Балсамикото на Джорджо" е запазена марка, момченце!
Но винаги се долавят двата отделни вкуса.
Разбра ли ме? - Напълно.
Ела да окачим портрета на любимата ми.
Сигурно тя ми звъни в момента.
Нат, скъпа. Какво? Не!
Защо е при разказвачите? Не.
Не че не те искам тук.
Спокойно, разбирам. - Но е добре всеки да има и свой живот.
За да не станем като нашите.
Вкопчени един в друг и нещастни. - Абсолютно.
Ето ти за игралните автомати.
Ако ми спечелиш рошавата топка, черпя пържени картофки.
Така да бъде. - Хайде.
Седна в лодката и загреба нанякъде. Това беше най-страхотната ми връзка.
Браво.
Страхотно начало.
Много хубаво, Елън.
Хана, обикновено ръкопляскаме, когато някой разкаже история.
Нищо де, тя не знаеше.
Искате кафе? Добре.
Дъсти, можем ли да ти помогнем? - А аз на вас?
Реших да направя по едно кафенце за любимите ми приятелки.
На тема "Св. Патрик" са. За по-забавно.
Имаме "зелен крем".
Не, Елън не го иска. Някой желаещ за "плахо кафе"?
Ще ви държи будни, да си четете.
Или пък "Светата будност". Хана, за теб?
Благодаря, но не ми е до празнични вариации на кафето.
Добре тогава. Ще взема да ги оставя тук.
Ако размислите, ще се избиете за тях по-късно.
Нямах предвид женски бой. Не исках да прозвучи така.
Защото не е вярно. Като се съберат, жените невинаги се карат.
Да приключим вече с тези стереотипи.
В наши дни жените сами си решават.
За всичко.
Знам какво става. - Дъсти.
Кас ви е казала за срещата ми с Алис.
Дъсти.
Но да кажа и аз - въпросната прегръдка не беше чак толкова дълга.
Максимум 40 секунди.
Ако си един от участниците, не се усещаш.
Може ли да покажа с теб? - Не.
Не е сега моментът.
Прегръдка, някой? - Не.
Добре, за да ви демонстрирам, ще се прегърна сам.
Засечете. - Дъсти!
Не ни пука за теб, Алис и причудливата ви прегръдка.
Съжалявам, че се налага да го кажа, но си върви в стаята.
Добре. - Благодаря ти.
Съжалявам.
Ако на някоя от вас й се прииска кафе, ще съм долу.
И нямах предвид... Все тая.
Джейкъб срещу машината. Напрежението расте.
Все пак е Националното първенство по баскетбол.
Говоря пълни глупости, но последен шанс за точка.
Уцелих! Някой видя ли това?
Здрасти, "Одисей" ли четеш? - Да.
Става ли? - Чета го за седми път, явно да.
Основно четиво, нищо че е олекотено.
За колежа ли е? - Не, зарязах го.
Скапаните преподаватели не оценяват оригиналните идеи.
Така си е.
Надявах се да е по-добре от гимназията.
Щом мразиш училището, значи мислиш с главата си.
Тревър, нали? Работеше на пързалката с баща ми?
Бо беше добър служител, но му стана нещо.
Съжалявам за брат ти. - Благодаря.
Аз нямам брат, но знам какво е да пораснеш изведнъж.
Затова не те вълнува училището. Усетил си истинския живот.
Така и така бездействам, искаш ли да се помотаем?
Да се помотаем? Да бе.
Занасям те, хайде да се мотаем.
Яко! Не знам защо използвах "мотаем". Смешно е да се говори така.
Винаги ли си харесвал уестърните? - Баща ми много си падаше.
Беше началник на пожарната, помниш ли го? - Да.
Той ме запали. Нямахме много общо.
Говорехме за чувства само докато налагахме боксовата круша.
Помните ли защо ми я подарихте?
Аз бях единственото дете, което се боксираше с "Бърли Бой".
Да.
Как да го поправя, като липсват части?
Здравей. - Здрасти.
Каква колекция имаш само!
Обичам да прибирам разни работи.
Не знаеш какво може да ти потрябва за някой ремонт.
Това какво е? - Не знам, не успях да го оправя.
Много е красиво. Тонколоната е като пеперуда.
Харесвам пеперудите.
Чуй ме само. "Харесвам пеперудите".
Но е вярно.
Живеят само няколко седмици, но наистина пълноценно.
Ако ти харесва, твое е. - Много мило.
Как да ти благодаря? - Няма нужда.
И без това ми е съвестно.
Вместо да харчиш за ремонти, можеше да си купиш нов "Бърли Бой".
И да не ме викаш.
Не че се оплаквам.
Мини някой път и без да има нещо за поправка.
Правя вкусно "Кюфте за културисти".
С удоволствие.
"БЪРЛИ БОЙ"
ПЪРВА КНИЖКА С ФОКУСИ
ТОВА Е МАГИЯ
Г-н Джонсън, имам малък проблем.
Уж бях взела 40 подаръка за Дъсти, а се оказаха 39.
Кенче доматена супа би го зарадвало, но дали няма нещо по-добро?
Това какво е?
Това ли?
Вземи го, ако искаш, но не работи.
Фокус-мокус.
Съжалявам, г-н Джонсън, май не може да се поправи.
Нищо. Важното е, че опита.
Може да си е изпяло песента.
Вече отведе града до следващия етап.
Кой е следващият етап?
Бях в джунглата.
Отначало реших, че е сексуална пустош.
Но анимационното ми аз стигна до някаква поляна,
където пак стоях аз и си дадох сметка, че търся себе си.
Най-страхотната ми връзка е тази, която имам със себе си.
Вече спя с жени, които приличат на мен, и мастурбирам по шест пъти на ден.
Добре, браво.
Забавно. - И здравословно.
Аз щях да говоря за Дъсти, но вече не мога.
Да. - Хана, ти?
Ще ни разкажеш ли нещо, вместо да ни гледаш осъдително?
Не ви съдя.
Хана, всички ще си отдъхнем,
ако ни разкажеш за някоя твоя връзка, за която не си се борила,
как си могла и защо съжаляваш.
Нямам такава връзка. Кас, казах ти, не ходя по срещи.
И нямам никакви "приятели".
Защо сложи въздушни кавички? - Не знам.
Нямам приятели.
Баща ми ме прати в скъп пансион, като бях на осем.
Мразех другите богаташчета и баща си, че ме остави там.
Даваше ми пари и толкова. Всички ме мразеха.
Тъжната единачка със сините точки на гърба.
Не успях да се сближа с никого.
Откога имаш сините точки? - Откакто се помня.
В началото бяха по-малко, но пак пречеха да се впиша.
Махнах се, щом можах, и повече не се върнах.
Почнах работа в един бар.
Харесвам барове. Обичам да слушам историите на другите.
Харесвам и секса, най-вече с непознати.
Не искам връзка, няма страхотни връзки,
но всички се опитваме да променим нещо и искам да се впиша.
Например в тази малка групичка.
Ще те прегърна. - И аз.
И аз. - Не, благодаря.
Не искаш ли? - Добре.
Попрекалихме.
Накрая ценностната ни система... - Здрасти.
Ще тръгваме ли?
С Трев тъкмо си поръчахме моцарелени пръчици.
Те са най-впечатляващи в менюто.
Така и така си тук, донеси и някоя от префърцунените ви води.
Каквато има.
Смяната ми приключи, но и преди това нямаше да ти донеса.
Пиши ми после.
С Трев мислехме да чистим надгробни плочи.
Ще чистите надгробни плочи? - Кой друг да ги почисти?
Семействата на покойниците, дъждът?
Нали искаше да имаме свой живот?
Ще ти пиша по-късно.
Добре. Забавлявайте се.
Докъде бяхме?
Какво става, Три?
Не искам персоналът ми да е оклюмал.
Смяната ми свърши и Джейкъб уж ме чакаше,
но май го тласнах в лапите на онзи превзет кретен.
Беше се вкопчил в мен. - Задушаваше те, а?
Не искам да намразвам хлапето.
И аз реагирам малко пресилено.
Май със Спестовника трябва да спрем да влагаме чувства.
Не бива да се влюбваме толкова бързо.
Новата любов е вълнуваща. Показвай я, както я чувстваш.
Да ти помогна ли?
Нали беше приключила? - Нямам друга работа.
Трина Хъбард, добрината ти няма да остане незабелязана.
Смятай счупения надпис за изплатен.
Освобождавам те от дълга ти
и пак те правя сервитьорка в ресторант "Джорджо".
Стой.
С тази гигантска моцарелена пръчица обявявам, че си на заплата.
Добре.
Благодаря. Бакшишите за мен ли са?
Ще го обсъдим.
Но по-скоро ще е "не", драга.
Хана, извинявай, че се държах зле.
Вече знам защо не си се борила за любовта на Джорджо.
Препатила си в младостта си, разбирам те.
Благодаря ти.
Историята ти за пансиона беше трогателна.
И само да знаеш, че любимият ми мюзикъл на всички времена е "Ани".
Няма връзка, но благодаря.
Съжалявам, ако сте решили, че ви укорявам. Така си изглеждам.
Даже напротив, малко ви завиждам за приятелството.
Завиждаш ни?
Приятелки сме от 30 години. - Е, да.
Как се запознахте?
Изпроси си го.
Бяхме в пети клас. Аз тъкмо се бях преместила тук.
Седях сама по социология и го видях. - Така беше.
На стола пред мен висеше дънково яке "Лачки Ладс" с капси.
Моето яке.
Сръчках я и казах, че и аз си падам по "Лачки Ладс".
Само че не беше Нат. - Не бях аз.
Джени Бенсън го беше откраднала.
Не се говори лошо за мъртвите, но Джени Бенсън беше ужасна.
Открадна ми и гаджето - Дарън Р., и исках да умра.
Но Кас ми върна якето "Лачки Ладс".
Веднага разбрах, че ще станем големи приятелки.
Така и стана. - Вярно е.
Може да се каже, че Нат е най-страхотната ми връзка.
Извинявайте, какво е "Лачки Лад"?
Най-страхотната момчешка група на света!
От Англия са, Хана. - Зед ми беше любимецът.
Имат едно парче "Чакам на опашка". В Англия използват този израз.
Не си чакат реда.
Да й покажем. - Готови?
Веднага се вживяхте.
Назад. С ръката. - Публиката полудява.
Да знаете, не чакаме по опашки.
Движения от таза. Включва се басът.
Барабани. Родители недоволстват. - Знаеш ли я?
Още помним танца!
Позна ли песента? - Наистина ли не знаеш кои са?
Има и неща, които не знам. - Ясно.
Веднага ще поправим тази грешка. - Веднага!
ДНЕВНИК НА ЗВЕЗДОБРОЕЦА
Здрасти. - Извинявай, че нахлувам така.
Да си ми виждал кашона "Лачки Ладс"?
Да, мернах го някъде. Ето го там.
Кашонът "Ладс". - Благодаря.
Ти какво търсиш? - Нищо.
Намирам се на работа, докато съм наказан в мазето.
Извинявай, че ти се сопнах пред всички.
Аз съм виновен. Държах се неадекватно.
Така си беше.
Ясно, че прегръдката не е кой знае какво. Няма да я споменавам.
Не е в това въпросът.
Изненадах се, че веднага си излязъл с друга.
Знам. - Десет дни не посмя да пробваш МОРФО.
Честно казано, не си от най-спонтанните. - Така е.
Носиш една бархетна риза от 20 години. - Обичам бархетни ризи.
И се чудя това част от някакъв план ли беше?
Беше ли й хвърлил око?
Имаш чувства ли? - Не, Кас.
Насилих се да ида на среща с друга, точно защото беше друга.
Защото ме гледаше с други очи.
И аз се възприемах с други очи.
Точно това се разбрахме да направим.
Добре.
Може ли да те питам нещо?
Как прегръщаш някого 40 секунди?
Трудно.
ФОКУСНИК
ТРЯБВА ДА РАЗБЕРЕШ КОЙ СИ
Иън.
ЗДРАСТИ, УОЛТ. МАЙ ИМАШ ВЪПРОС КЪМ МЕН.
ИНТЕРЕСУВА ТЕ ЗАЩО НЕ СЕ ВЪРНАХ ЛИ?
СМЕНИХ СИ РАБОТАТА.
СПУКАХ ГУМА.
ИМАМ ЖЕНА И ДЕЦА.
РАЗБОЛЯХ СЕ И НЯМАШЕ КАК.
НЕ ТЕ ХАРЕСВАХ.
ПРЕКАЛЕНО ТЕ ХАРЕСВАХ.
Не разбирам. Кое от всички?
ЩЕ ТИ СТАНЕ ЛИ ПО-ДОБРЕ, АКО ТИ КАЖА ИСТИНСКАТА ПРИЧИНА?
Питам се само дали и ти ме харесваше.
Мислех, че да.
Не знам.
Като не дойде, реших, че съм се объркал.
СЕГА КАКВО МИСЛИШ?
Г-н Джонсън, точно навреме за вечеря.
"Пуйка за първенци" или "Кюфте за културисти" - кое избирате?
Избирам да спра да се обвинявам за нещо, за което не съм виновен.
Но...
Ще престана. Исках просто да ти споделя.
Г-н Джонсън, благодаря, че избрахте да го споделихте точно с мен.
Кажете сега за вечерята.
Избирам пуйката.
Добре. Но да знаете, че кюфтето го подобриха.
Моята тайна е, че топвам мръвките и в соса.
Днес мисля да си спя у нас, Бо. - Добре, щом искате.
Но се замислих.
Дайте моя номер за спешни случаи.
Няма да ми пречи на задълженията, ако се поспрете с инфарктите.
Засега един ми стига.
Г-н Джонсън, къде са ви точките?
ПО РОМАНА НА М. О. УОЛШ
Превод на субтитрите Северина Цанкова