- Hei, står til? - Ikke så verst.
- Lang kjøretur, men... Står til med deg? - Bra. Hva kan jeg hjelpe deg med?
Skal vi se. Hva slags øl har du i kranene?
Ser du disse kranene med ølmerker? Det er det vi har.
- Så det er det dere har. Kult. - Ja.
Kan du ikke si hva som er favoritten din?
Jeg kan ikke ha en favoritt. Jeg har blitt glad i alle disse ølene.
Hva med en lager?
- En lager høres flott ut. - Kommer snart.
Så fort jeg får se legitimasjonen din.
- Du smigrer meg. - Ikke sant?
Du er sikkert heller for gammel til å drikke.
Liker å bli spurt. Minner meg om tiden på college.
Absolutt.
Bang.
FØRERKORT KOVAC, BEAU
Kan du flytte tommelen?
Og du er 40. Jøss.
Du holder deg veldig godt, "Beau Kovac". Hva er hemmeligheten din?
Hårplugger. Og botox. Litt kryoterapi.
Hva heter du egentlig?
Kolton. Kovac. Det er faren min.
Vet faren din at du har dette, Kolton Kovac?
- Han vet ikke at jeg har bilen hans. - Biltyveri. Ok, flott.
- Jeg leverer den tilbake. Sannsynligvis. - Sannsynligvis?
Vet ikke. Jeg er så lei av byen min.
Meningsløse folk som gjør meningsløse ting.
Det gjelder overalt. Det bare suger at du har innsett det alt.
Ikke sant? Så du kan i det minste gi meg en øl.
Greit, her har du en øl.
- Skål. - Skål.
Ingefærøl.
- Ingefærøl. Det beste av alle øl. - Ja. Den var god.
Du vet vel at jeg må beholde dette?
- Kan jeg få låne toalettet? - Sett i gang.
MORPHO OPPDAG LIVSPOTENSIALET DITT
- Jeg bør komme meg av gårde. - Ja. Må ikke gjøre kona opprørt.
Jeg er glad jeg møtte deg.
Kjør forsiktig.
Pokker. Enda en prikk.
Faen.
VELKOMMEN TIL DEERFIELD BYGRENSE
Hei. Beau Kovac.
Ja, det er faren min.
Jeg vet det. Hvordan går det med hårpluggene?
Unnskyld, jeg må gå og... undersøke greiene.
- Venn av Jacob? - Hva?
Nei, jeg...
Har han en bror eller noe sånt?
Han hadde det. Du må være ny her.
Ja.
Jeg håper du blir her en stund.
Jeg må til banken.
Jeg trenger jakke, hjelm, hansker.
Jeg tenker fingerløse, men begge deler går bra.
Men hva kjøper man først? Jakken eller Harleyen?
- Hei, hva sier du, bartender? - Unnskyld, hva foregår?
Jeg bare følger potensialet mitt.
MOTORSYKLIST
Hvor fikk du det fra?
Hva er det du venter på? Prøv den.
Mr. Johnson.
- Hva står det? -"Er du klar for neste fase?"
Det har den aldri gjort før.
Hva?
Hva betyr det? "Det har den aldri gjort før"?
- Det den gjør. Hva gjorde dere? - Vi gjorde ingenting.
Det var et blått lys. Vi fulgte det, og nå spør den om vi er klare for neste fase.
Det står: "Er du klar for neste fase?"
- Jeg sa det. - Giorgio, du greide det.
Trykket på den grønne knappen. Ingenting.
Hvorfor trykker du på knapper? Vi burde stemme.
Du bestemmer ikke. Du prøvde å vende hele byen mot maskinen.
Jeg startet en dialog og vekket interessen igjen.
Har det skjedd noe med MORPHO-en?
Jeg må stoppe dere.
Beklager, folkens. Vi tar oss av en helt vanlig situasjon her.
- Herregud! Hana, ryggen din! - Hva er det?
Ok.
Ikke noe uvanlig eller mystisk å se her.
Så vennligst dra tilbake til hjemmene deres.
Jeg trykket på alle knappene. Ingenting.
Vi burde trekke ut støpselet og sette det inn igjen.
- Nei. - Prøv å blåse på den.
- Slå den som en ketchupflaske! - Lurt.
Ja. Hei! MORPHO, vi er klare for neste fase!
Eller kanskje vi burde spørre Hana.
Hvordan kommer vi til neste fase?
Jeg har ingen anelse. Men jeg skal fortelle dere det jeg vet.
Ok.
MORPHO-en var der da jeg begynte i jobben, men det var ikke en greie.
Folk brukte den iblant, fikk potensialet og gikk videre.
Jeg visste ikke hva som skjedde med dem.
Unnskyld, Hana. Jeg drikker ikke egentlig whisky.
- Har du en tørr chardonnay? - Tar gjerne en dirty martini.
- Jeg jobber ikke nå. - Jeg kan ta whiskyen din.
- Nei, det kan du ikke. - Vent litt. Så folkene i den andre byen
snudde ikke livene sine på hodet på grunn av et kort fra en maskin?
Vet ikke hva de gjorde. Det var ikke en by, bare en bar på et øde sted.
Et trist sted for triste folk. Fader Reuben har vært der.
Har du sett MORPHO-en før?
Nei, jeg dro bare til baren én gang. Jeg så ikke engang maskinen.
Men her delte dere kortene med hverandre og støttet hverandres rare håp og drømmer.
Jeg har aldri sett noen gjøre det før, eller at maskinen når en ny fase.
- Ok, jeg har mange spørsmål. - Samme her.
- Noen spørsmål til Digest. - Vet dere hva?
Alle får ett spørsmål. Det er alt jeg takler nå. Ja, Giorgio?
Er "superstjerne" det beste MORPHO-potensialet noen har fått?
Nei.
Ja. Hei. Hana?
Er "superstjerne" et av de tre beste potensialene?
Jeg har et spørsmål. Hva er det som foregår her?
- Hva mener du? - Spørsmål til gruppen.
Visste dere alle at jeg reddet Izzys liv?
La oss holde oss til temaet.
Jeg vil vite hva som førte Hana til denne byen, av alle steder.
Jeg valgte et tilfeldig sted på kartet.
Da MORPHO-en dukket opp her, føltes det som...
- Et tegn? - Som om man kunne trekke en linje.
Som de jævla prikkene. MORPHO-prikker.
Du har dem på ryggen, og jeg har dem også på... meg selv.
Hva betyr det?
Har du prikker? Blå prikker?
Ja, blå MORPHO-prikker.
Hana og jeg er de eneste som har dem. Det må bety at vi er spesielle.
- Jeg har prikker. - Hva?
Du har hva?
Jeg har prikker under foten. Jeg sa ikke noe fordi jeg var forlegen.
- Ser dere ikke hverandre nakne? - Vi ser hverandre ofte nakne forfra.
Flott.
Jeg har en svær prikk på brystkassen.
Det er en føflekk.
Ok, men er det noen andre som har en føflekk på brystkassen?
- Ikke det samme. - Ok, hør her.
Jeg vet ikke. Jeg begynte å få prikkene for flere år siden, men vet ikke årsaken...
- Hvordan når man neste fase? - Jeg vet ikke.
At jeg var på et sted hvor MORPHO-en eksisterte, betyr ikke at jeg...
Det er så mye jeg fortsatt ikke forstår.
- Lyset er på igjen. - Godt observert.
Baren er stengt. Dere kan stille flere spørsmål jeg ikke har svar på, i morgen.
Men nå må dere ut.
Jeg kan hjelpe deg, Izzy.
Kneet mitt er bra. Jeg trenger ikke hjelp.
Dette har vært en flott første date.
- Vi får flere dater. - Så hvor mange prikker?
- Noen. - Jeg viser deg mine om du viser meg dine.
Gleder meg til å få kloa i føttene dine.
Jeg er nok ikke favorittpersonen din akkurat nå.
- Hvorfor sier du det? - Jeg har ikke vært helt ærlig med deg.
Nei, jeg tenkte bare at du hadde rett.
Vi kjenner hverandre bare ikke.
Hva med spørsmålet ditt? Vil du ikke stille meg et spørsmål?
Vi kan avslutte inkvisisjonen for i kveld.
Å, pokker.
Fin kveld.
Den er perfekt.
Jeg vet at det regnet mye, men jeg liker regn.
Jeg liker det også når det slutter å regne.
Jeg også.
Bra.
Hvor parkerte du?
Jeg kjørte ikke. Jeg bare fulgte etter deg.
Slutt! Det er hysterisk morsomt.
- Jeg bare fulgte etter deg! - Er det sant?
- Ja, jeg bare... - Ikke rart vi gikk så sakte.
Jeg kjørte heller ikke.
- Å parkere under Deerfest... - ...er helt vilt.
- Deerfest var vilt. - Ja.
Husker du da vi reddet byen og du sa du kunne være ste-Giorgio
til datteren min, og så kysset vi og alle jublet?
- Det gjør jeg. Jeg husker det. - Ja.
Jeg ville invitert deg på besøk, men du vil sikkert hjem til Savannah.
Herregud. Å, Savannah. Å gud. Hun lurer nok på hvor jeg er.
Jeg burde ringe henne.
Med mindre hun sover.
Det hadde vært ille hvis jeg vekket henne, ikke sant?
Hallo? Det er presidenten av Dårlige mødre-klubben.
Ja, dere har et nytt medlem.
Jeg vet ikke.
Jeg er for sulten til å tenke klart. Jeg har ikke spist middag i kveld.
Ikke jeg heller. Vi kan fylle tanken, og så kan du kontakte Savannah.
Ja. Vet du hva? Det høres veldig lurt ut.
Ja. Men jøye meg, det er så sent alt.
Har du et ekstra soverom hvor jeg kan overnatte
hvis jeg blir for trøtt til å dra hjem?
Det er greia. Jeg har veldig mange. Jeg vil bare ikke presse deg.
Å, Giorgio. Jeg vil ikke at denne kvelden skal ta slutt.
Ok. Da skal den ikke det.
- Du ville vel fortalt oss det? - Ja. Jeg lover at jeg er 100 % prikk-fri.
- Ikke tving oss til å kroppsvisitere deg. - Dusty, nei.
Jeg tull... Jeg skal ikke det. Jeg får frem et poeng.
At det hadde vært bra å vite hvem som har blå prikker her.
Jeg lyver ikke. Alt er ute i det åpne nå, og er ikke det bedre?
Ingen hemmeligheter i familien.
Ja, da sitter vi bare igjen med de eksistensielle mysteriene
fra en maskin som valgte et ubeleilig tidspunkt å slutte å fungere.
Noen finner ut av det.
Den stilte oss et spørsmål. "Er du klar for neste fase?"
Kanskje det bare er et spørsmål. Kanskje maskinen har tjent sin hensikt,
og neste fase er at alle tar det de har lært og tar ansvar for livene sine.
- Ja, det stemmer nok. - Så søtt. Så vakkert.
Jeg legger meg, men jeg er glad i dere. Det var fint å dra på Deerfest med dere.
- Glad i deg også. - Så morsom kveld.
- God kveld. - God kveld.
Du trodde vel ikke på det?
Niks. Vi skal komme oss til den neste fasen.
Mr. Johnson blir glad for at du kom.
Skulle kommet tidligere, men jeg døde også nesten.
Herregud. Så trist. Hva skjedde?
- Hun gikk seg vill i en høylabyrint. - Jeg var fanget i en mørkets labyrint.
Og jeg reddet henne. Selv om hun ikke visste hvem jeg var.
Jeg visste hvem du var, men gjenkjente ikke navnet.
Du har mange ganger bedt om å bli sheriff.
Hvordan reddet du henne?
Først tenkte jeg: "Kanskje jeg ikke trengte å ta med motorsagen til Deerfest."
Men den kom til nytte.
Jeg er så imponert over alle som kan bruke elektriske verktøy.
På medisinsk fakultet så jeg mange tilfeller av avkuttede tomler.
Vel, jeg pusler med å endre bruksområdet til møbler, så...
Ok. Jeg vil gjerne se på dere to flørte hele kvelden,
men la meg minne dere på at en mann ligger for døden.
Nei. Han bare hviler.
Men det er fint om du er her når han våkner.
Det hadde betydd mye for ham.
Vet du hva?
Jeg skulle gjerne det, men jeg er ubrukelig om jeg ikke får 9,5 timers søvn.
Så jeg tror Mr. Johnson hadde ønsket at jeg skulle møte ham i morgen tidlig,
når han ser litt mer ut som seg selv.
Han foretrekker at du blir. Han våkner snart.
Vet du hva, Beau? Med fare for å være taktløs
ved å snakke forretninger i en slik situasjon,
har jeg tenkt på forslaget ditt om å bli sheriff.
Og denne byen trenger litt ekstra sikkerhet.
- Spesielt i slike urolige tider. - Jaså? Og du godtar alle vilkårene mine?
Lønn, goder, skilt, full jurisdiksjon?
Vi kan finne ut av detaljene i morgen, men nå er Mr. Johnson din jurisdiksjon.
Og jeg trenger at du blir her og beskytter ham.
Takk, Izzy.
Jeg skal ikke skuffe deg.
Ja. Herregud, ja. Jeg er klar for den neste jævla fasen.
Ja, jeg er klar.
Lyktes du?
Ja. Jeg kom videre for en time siden. Nå bare leker jeg meg.
- Ok, sarkasme. - Unnskyld.
Det er bare frustrerende, så hvis du vet juksekoden...
- Jeg har fortalt alt jeg vet om maskinen. - Ok. Ja. Har du lyst på...
- Jeg sier nei til gress. - Ok. Kult.
Husker du første gang vi møttes?
- Nei. - Vi sto der borte.
Jeg sa noe til deg om hårplugger.
Å, ja.
Jeg har vel et vagt minne om at du var ekstremt underlig.
Jeg trodde du var broren din.
Kolton kom til baren min. Min gamle bar.
Han hadde tatt din fars bil og ville ha en øl.
Jeg trodde han var en dum, vanlig unge.
Søt, men vanlig.
Men så, da han dro...
Jeg er glad jeg møtte deg.
Kjør forsiktig.
Jeg hadde ikke sett prikker på noen andre, og jeg følte at jeg burde følge etter ham.
Men jeg gjorde det ikke med en gang. Da jeg faktisk gjorde det, var han borte.
- Hvorfor hadde Kolton blå prikker? - Aner ikke. Derfor fulgte jeg etter ham.
Det førte meg hit. Og så fulgte denne maskinen etter meg.
Skulle ønske jeg ikke var høy. Eller mye høyere.
Hvorfor fortalte du meg det ikke?
- Hva da? - At Kolton...
...kom inn i baren, prøvde å kjøpe øl, hadde blå prikker?
- Hva hadde det endret? - Jeg ville fortsatt gjerne ha visst det.
Når du mister noen, ønsker du alltid å vite mer om dem.
Selv om det virket ubetydelig, skulle du sagt det.
Jeg er lei for det. Jeg har ikke for vane å innlate meg med folk.
- Ok. - Men jeg er lei for det.
Kanskje jeg kan hjelpe deg med dette.
Hvordan? Du sier hele tiden at du ikke vet noe.
MORPHO, dra til helvete.
- Gjør det vondt å gå på dem? - Nei. Vet ikke engang når jeg fikk dem.
Da jeg la foten på benken for å barbere benet, så jeg dem i speilet.
Jeg bruker benken når jeg klipper tåneglene.
Skulle ønske du ikke sa det.
På toppen av pariserhjulet sa du at du syntes vi burde være adskilt.
Sa du det fordi du trodde at vi kom til å bli truffet av lynet...
Lynet fremskyndet utvilsomt samtalen.
Men nei, jeg syns det er noe det er verdt å vurdere.
Hvis "lærer/whistler"-potensialet mitt har noe
å gjøre med at jeg sto på ski i Whistler sist vi var adskilt,
og hvis "kongelig" fikk deg til å føle at du vil ha noe mer ut av livet ditt...
Så trenger vi kanskje tid alene.
Kanskje. Ikke for godt.
- Bare litt tid. - Hvordan hadde det funket?
Jeg mener, måtte en av oss ha flyttet ut?
- Du hadde ikke måttet det. - Jeg sa en av oss.
Jeg vet ikke. Jeg vet ikke hva vi ville ha sagt til Trina.
Ville vi ha gått ut med andre?
Vi burde sove på saken.
Ja.
- Det har vært en intens kveld. - Ja.
Lysene gikk, og så holdt vi på å brenne i hjel.
Og hele MORPHO-greia, og hele Hana-greia.
Og du har prikker på foten som du aldri nevnte.
- Du har små prikker du aldri nevnte. - Ja, mye sprøtt har skjedd.
Så la oss få oss en god natts søvn. Vi kan diskutere alt sammen i morgen.
God idé.
Opp og hopp, syvsover.
- Kjenner jeg deg? - Jeg heter Beau. Beau Kovac.
Du er på sykehuset, Mr. Johnson. Du fikk elektrisk støt av MORPHO-maskinen
og fikk et lite hjerteinfarkt, men det går bra med deg nå.
Kovac. Å, ja. Jeg kjenner deg fra butikken.
Jeg tror kanskje du tenker på sønnen min, Jacob.
Nei.
Du kom stadig vekk med faren din og spilte Burly Boy-boksespillet.
Du er gutten som kastet opp på botanisk hage.
Det stemmer.
Og kan du tro at jeg vokste opp til å bli sheriff?
Hjertet ditt er litt skjørt for å høre en stor nyhet,
men du er den første personen jeg har sagt det til.
Det er vidunderlig.
- Ok. Så seks uker? - Det stemmer. Seks uker.
- Adskilt, men sammen. - Ja.
Vi vil være sammen, men støtte hverandres behov for å være adskilt.
- Men sammen. - Jeg er ganske sikker på at det stemmer.
Etter de seks ukene er vi uansett sammen.
- Selvfølgelig. Det er bare seks uker. - Jeg har gått lenger uten å bade.
Jeg drar ikke til Europa på ubestemt tid, som moren din.
For et tidspunkt å ta opp det. Men nei, vi møtes om seks uker
og deler det vi har lært om oss selv.
I mellomtiden skal vi...
- ...ha timeplaner. - Elsker timeplaner.
Vi skal ha en timeplan for TV-en og kjøleskapet.
Datteren vår Trina burde nok stå øverst.
Kanskje jeg burde ha mitt eget kjøleskap. Et minikjøleskap i kjelleren.
Går det bra å bo i kjelleren?
Vi snakket om det. Du har rett. Et annet sted vil koste penger.
- Du har ikke noe imot kjelleren. - Jeg elsker kjelleren. Og jeg elsker deg.
Det er derfor vi skal være... adskilt.
Hadde det ikke vært lettere om den jævla maskinen sa hva vi skulle gjøre?
Ikke et veldig tydelig magisk apparat.
Bare gi oss et hint, ikke sant? I stedet for bare å...
- Litt raskt, men du skjønner. - Det var en perfekt MORPHO-imitasjon.
Jeg lekte litt med thereminen før jeg ga deg den.
Det er mer eller mindre sånn MORPHO-en høres ut.
Den høres ut som thereminen.
Litt høyere. Ok. Den neste tonen er litt lavere.
Ok. Så...
- Faen. - Det var nærme. Du greier det.
Vent! Det er thereminen! Du må ha thereminen i MORPHO-maskinen!
Hold kjeft! Unnskyld, Mr. Hubbard. Vi prøver noe. Vennligst hold kjeft.
Ja! Du greide det!
Vi greide det!
Ok. Rolig.
Dette er utrolig.
Jøss. Så kult. Vi skulle til å... Vi hadde omtrent den samme ideen.
Min var litt mer A til C, mens deres var mer A til B.
Jeg skulle ha thereminen i maskinen. Men begge ville bruke den, så alle bidro.
- Alle bidro. - Den er klar. Skjermen har forandret seg.
- Er det noen som har mynter? - Unødvendig. Det står: "Sett inn kortet."
Fy søren.
SETT INN KORTET FOR Å BEGYNNE
LÆRER/WHISTLER
BASERT PÅ BOKA AV M.O. WALSH
TIL MINNE OM RICHARD J. ANOBILE
Tekst: Espen Stokka