- Sveiks, kā iet? - Neslikti.
Zini, garš brauciens, bet jā... Kā tev iet?
Labi. Ko varu tavā labā darīt?
Vispār jā, padomāsim. Kas tev ir lejams?
Nu, tu redzi šos krānus, uz kuriem ir alus etiķetes.
Tādi mums ir...
- Tādi jums ir lejamie. Forši. - Jā.
Teikšu tev tā:
pateiksi, kurš ir tavs mīļākais?
Nevaru izvēlēties mīļāko.
Man ir ļoti iegaršojušies visi šie ali.
Kā būtu ar lāgeru?
- Lāgers izklausās lieliski. Forši. - Lieliski, tūlīt būs.
Kolīdz redzēšu tavu ID.
- Tu man glaimo. - Jā, vai ne?
Jo izskatās, ka tu esi par vecu, lai dzertu, ja vispār.
Viss kārtībā. Patīk, ka pajautā. Atgādina koledžas laiku.
Protams.
Bum.
VADĪTĀJA APLIECĪBA KOVAKS BO
Noņemsi nost īkšķi, lai redzu?
Un tev ir 40 gadu. Oho.
Savam vecumam ļoti labi izskaties, "Bo Kovak". Kāds ir tavs noslēpums?
Matu pārstādīšana. Un botokss. Nedaudz krioterapijas.
Kāds ir tavs īstais vārds?
Koltons. Kovaks. Jā, tas ir mans tētis.
Tētis zina, ka šī ir pie tevis, Kolton Kovak?
Viņš pat nezina, ka paņēmu viņa vāģi.
Mašīnas zādzība, labi, burvīgi.
- Es to aizvedīšu atpakaļ. Iespējams. - Iespējams?
Nezinu. Man tā piegriezusies mana pilsēta.
Bezjēdzīgi cilvēki dara bezjēdzīgas lietas.
Jā, nu tā ir visur.
Stulbi, ka tu jau esi to sapratis.
Vai ne? Tu varētu man vismaz iedot alu.
Labi, šis ir gaišais alus.
- Prozit. - Prozit.
Ingveralus.
- Ingveralus, smalkākais no aliem. - Jā. Labs.
Tu zini, ka man šī ir jāpatur, jā?
- Drīkstu izmantot tualeti? - Droši.
Paldies.
MORPHO ATKLĀJ SAVU DZĪVES POTENCIĀLU!
- Ei, man jābrauc. - Protams.
Lai esi laikus pakaļ sievai un bērniem. Negribēsi sadusmot kundzi.
Bija prieks iepazīties.
Brauc uzmanīgi!
Velns. Vēl viens punktiņš.
Dirsā.
LAIPNI LŪDZAM DĪRFĪLDĀ PILSĒTAS ROBEŽA
KOLTONS
Sveiks. Bo Kovaks.
Jā, tas ir mans tētis.
Jā, zinu. Kā tev ar pārstādītajiem matiem?
Piedod, man jāiet... šo to pārbaudīt.
- Džeikoba draudzene? - Ko?
Nē, es...
Vai viņam ir brālis vai kas?
Viņam bija. Jūs laikam pilsētā esat nesen.
Jā.
Nu, ceru, ka kādu laiciņu paliksiet.
Klau, man jāiet uz banku.
BEDFORDA BĀRS
Man vajag jaku, man vajag ķiveri, cimdus.
Domāju tos, kam laukā pirksti, bet derētu abu veidu.
Bet ko pērk pirmo? Jaku vai hārliju deividsonu?
Ei, ko jūs domājat, bārmene?
Atvainojiet, kas notiek?
Es piepildu savu potenciālu.
BAIKERE
Kur jūs to dabūjāt?
Ko gaidāt? Pamēģiniet!
Džonsona kungs.
Kas tur teikts?
"Vai esat gatavi nākamajam posmam?"
Tā nekad agrāk nav bijis.
Ko?
Ko nozīmē "tā nekad agrāk nav bijis"?
- Tā, ko tā dara. Ko jūs izdarījāt? - Mēs neko neizdarījām.
No tās staroja zila gaisma.
Gājām uz to, un nu tā prasa, vai esam gatavi nākamajam posmam.
Tur teikts: "Vai esat gatavi nākamajam posmam?"
- Es jau teicu. - Džordžo, tu to paveici.
Es piespiedu zaļo pogu, bet nekas nenotika.
Kāpēc spaidi pogas? Mums par šo jābalso.
Tā, tu te neesi atbildīgā.
Tu mēģināji visu pilsētiņu noskaņot pret to mašīnu.
Es uzsāku dialogu un izraisīju interesi.
Vai kaut kas notika ar MORPHO?
Man būs jūs jāaptur.
Piedodiet, ļaudis. Mums te ir pilnīgi normāla situācija.
- Ak dievs, Hana, tava mugura! - Kas tas?
Labi.
Te nav redzams nekas neparasts vai noslēpumains.
Tāpēc, lūdzu, atgriezieties mājās.
Labi, es nospiedu visas pogas. Nekas nenotika.
Domāju, tā jāizkontaktē un jāiekontaktē no jauna.
- Nē. Neizkontaktējiet! - Uzpūtiet tai.
- Uzsitiet kā kečupa pudelei! - Laba doma.
Jā. Ei! MORPHO, esam gatavi nākamajam posmam!
Vai varbūt mums jāpajautā Hanai.
Kā lai nonākam nākamajā posmā?
Man nav ne jausmas. Bet es jums pateikšu, ko zinu.
Labi.
MORPHO jau tur bija, kad sāku tur strādāt,
bet nebija nekā īpaša.
Nu, cilvēki to reizēm izmantoja, lai uzzinātu savu potenciālu, un aizgāja.
Bet nezināju, kas ar viņiem pēc tam notika.
Piedod, Hana, es īsti nedzeru viskiju.
- Ir sausais šardonē? - Es gribētu Netīro martini.
Es šobrīd nestrādāju.
Izdzeršu jūsu viskiju, ja negribat.
- Nē, tā nebūs. - Tā, pagaidi.
Ļaudis tajā otrā pilsētā
neizpostīja savas dzīves kartīšu dēļ, ko dabūja no mašīnas?
Nezinu, ko viņi izdarīja. Un tā nebija pilsēta.
Tas bija tikai bārs nekurienes vidū.
Tāda bēdīga vieta bēdīgiem cilvēkiem. Nu, tēvs Rūbens tur bijis.
Pag, tu esi jau MORPHO redzējis?
Nē, es biju tajā bārā tikai vienreiz, es to mašīnu pat neredzēju.
Bet te jūs sākāt cits citam rādīt savas kartītes
un atbalstīt cits cita dīvainās cerībiņas un sapnīšus.
Neesmu redzējusi nevienu to darām,
un es neesmu redzējusi, ka mašīna pārietu uz nākamo posmu.
- Labi, man ir tik daudz jautājumu. - Man arī.
- Pāris jautājumu Digest. - Zināt?
Katrs var uzdot vienu jautājumu. Vairāk šobrīd nespēju.
Jā, Džordžo.
Vai "superzvaigzne" ir labākais MORPHO potenciāls, kāds kādam ticis?
Nē.
Jā. Sveika, Hana.
Vai "superzvaigzne" ir trīs labāko potenciālu vidū?
Man ir jautājums. Kas te notiek?
- Kā tu to domā? - Jautājums grupai.
Vai jūs zināt, ka es izglābu Izijas dzīvību?
Pieturēsimies pie temata, labi?
Gribu zināt, kas Hanu atveda tieši uz šo pilsētu.
Izvēlējos kartē nejaušu vietu.
Bet, kad te uzradās MORPHO, bija sajūta, ka...
Tā ir zīme?
Bija sajūta, ka viss ir saistīts.
Kā sasodītie punktiņi. MORPHO punktiņi.
Tie ir tev uz muguras, un man arī tie ir.
Ko tas nozīmē?
Tev ir punktiņi? Zili punktiņi?
Jā, MORPHO zilie punktiņi.
Mēs ar Hanu esam vienīgie, kuriem tie ir,
un tas mūs kaut kādā ziņā padara īpašus.
- Man ir punktiņi. - Ko?
Kas?
Man ir punktiņi pēdas apakšā.
Es neko neteicu, jo pārāk kautrējos.
Neredzat viens otru kailu?
Visu laiku redzam kailu viens otra priekšpusi.
Burvīgi.
Man ir milzīgs punkts uz krūtīm.
Tā ir dzimumzīme.
Labi, bet vai vēl kādam uz krūtīm ir dzimumzīme?
- Nav tas pats. - Labi, klau.
Es nezinu par punktiņiem.
Manējie sāka parādīties sen, bet nezinu, kas tos izraisa un...
- Kā tikt nākamajā posmā? - Nezinu. Saku jums.
Tas vien, ka biju tur, kur atradās MORPHO, nenozīmē, ka es...
Es joprojām nesaprotu tik daudz lietu.
- Atjaunoja elektrību. - Cik acīgi.
Labi, bārs ir slēgts.
Rīt visi varat man uzdot jautājumus, uz kuriem man nav atbilžu,
bet tagad jums jāiet prom.
Es jums palīdzēšu, Izij.
Manam celim nav ne vainas. Nevajag palīdzību.
Ja runā par pirmo randiņu, tas bijis lielisks.
- Būs vēl randiņi. - Cik daudz punktiņu?
Daži.
Parādīšu manus, ja parādīsi savus.
Ļoti gribu ar savām ķepām aiztikt tavas pēdas.
Tā, es droši vien šobrīd neesmu tavs mīļākais cilvēks.
Kāpēc tu tā saki?
Zini, neesmu bijusi pret tevi īsti atklāta.
Nē, nē, es tikai prātoju, ka tev bija taisnība.
Mēs viens otru it nemaz nepazīstam.
Kā ar tavu jautājumu?
Negribi man neko nepajautāt?
Domāju, šovakar varam iztaujāšanai likt punktu.
O, sasodīts.
Jauks vakars.
Tas ir nevainojams.
Nu, es zinu, ka ir daudz lijis, bet man patīk lietus.
Un man arī patīk, kad beidz līt.
Man arī.
Labi.
Kur tu atstāji mašīnu?
Es neatbraucu ar mašīnu. Es tikai sekoju tev.
Beidz! Tāda rēka.
- Es tikai sekoju tev! - Ak vai. Tiešām?
Jā. Es tikai...
Nav brīnums, ka gājām tik lēni.
Es arī neatbraucu ar mašīnu.
- Briežu svētkos atrast vietu vienmēr... - Ir traki.
- Briežu svētkos bija traki. - Jā.
Atceries, kā izglābām pilsētu un tu teici, ka vari būt audžu-Džordžo
manai meitai, un mēs skūpstījāmies, un visi gavilēja?
Atceros.
- Es to atceros. - Jā.
Jā, es tevi uzaicinātu pie sevis, bet noteikti gribi iet mājās pie Savannas.
Ak tu kungs. O, Savanna.
Ak dievs, noteikti prāto, kur esmu.
Jāpiezvana viņai.
Ja vien viņa neguļ.
Un tad būtu slikti, ja es viņu pamodinātu, vai ne?
Hallo? Te Slikto mammu kluba prezidente.
Jā, jums ir jauna biedre.
Es nezinu.
Tik izsalkusi, ka grūti padomāt. Neesmu vēl vakariņojusi.
Es arī vēl neesmu vakariņojis.
Varbūt varam uzpildīties, un tad tu apraudzīsi Savannu.
Jā. Zini ko? Tas izklausās ļoti gudri.
Jā. Bet šausmas, jau ir tik vēls.
Nu, vai tev vispār ir vēl viena istaba, kur man pārgulēt,
ja pārāk samiegošos, lai dotos mājās?
Tur jau tas joks. Man to ir daudz. Tikai negribu izdarīt uz tevi spiedienu.
O, Džordžo. Negribu, lai šis vakars beidzas.
Labi. Tad tas nebeigsies.
- Bet tu mums pateiktu, jā? - Jā. Un ticiet - man nav neviena punktiņa.
Neliec mums tevi aplūkot, Trīna.
Dastij, nē.
Es jo... Es taču īstenībā neaplūkošu.
Es izsaku domas.
Ka būtu labi zināt, kuram šajā ģimenē ir zili punktiņi.
Labi, nu, es nemeloju.
Tagad viss nācis atklātībā. Un vai tā nav labāk?
Šajā ģimenē vairs nav noslēpumu.
Jā, mums paliek tikai neizdibināmi eksistenciāli noslēpumi,
kurus radījusi mašīna, kas izvēlējusies
visai nepiemērotu brīdi, kad pārstāt darboties.
Nu kādam jātiek skaidrībā, ne?
Proti, tā mums uzdeva jautājumu. "Vai esat gatavi nākamajam posmam?"
Nu, varbūt tas ir tikai jautājums.
Varbūt mašīna savu misiju izpildījusi
un nākamais posms ir tāds, ka katrs izmanto apgūto
un turpina dzīvot, uzņemoties atbildību par savu dzīvi.
- Jā, droši vien tā. - Burvīgi. Tas ir skaisti.
Nu vienalga. Es eju gulēt, bet es jūs mīlu.
Un man patika kopā ar jums doties uz Briežu svētkiem.
- Mīlu, sirsniņ. - Tik jautrs vakars.
- Arlabunakti. - Arlabunakti.
Tu taču nekam no tā nenoticēji?
Nē. Mēs nonāksim nākamajā posmā.
Džonsona kungs priecāsies, ka atnācāt.
Būtu atnākusi agrāk, bet pati šovakar gandrīz nomiru.
Ak dievs. Man žēl. Kas atgadījās?
- Apmaldījās siena ķīpu labirintā. - Mani ievilināja.
Mani ievilināja tumsas labirintā.
Un es viņu izglābu. Lai gan viņa nezināja, kas es esmu.
Es zināju, kas esi. Tikai neatcerējos vārdu.
Esi pie manis nācis duci reižu ar lūgumu kļūt par šerifu.
Kā jūs viņu izglābāt?
Nu, sākumā es domāju:
"Vai, varbūt nevajadzēja ņemt motorzāģi līdzi uz Briežu svētkiem."
Bet teiksim tā - tas noderēja.
Es ļoti apbrīnoju katru, kas prot lietot elektriskos instrumentus.
Medicīnas skolā redzēju daudz klīnisko pētījumu par nošņāptiem pirkstiem.
Jā, nu, es niekojos ar mēbeļu pārveidi, tāpēc...
Labi.
Lai kā man patiktu visu vakaru stāvēt un noskatīties, kā flirtējat,
atļaušos atgādināt, cilvēks ir uz nāves gultas.
Nē. Viņš tikai atpūšas.
Bet domāju, būtu jauki, ja jūs būtu te, kad viņš modīsies.
Zinu, viņam tas daudz nozīmētu.
Zināt ko?
Es labprāt, bet no manis nebūs nekāda labuma,
kamēr nebūšu deviņarpus stundas pagulējusi.
Tāpēc man šķiet, ka Džonsona kungs gribētu,
lai dodos mājās un satieku viņu no rīta,
kad viņš nedaudz vairāk izskatīsies pēc sevis.
Domāju, viņš gribētu, lai paliekat. Nu vairs nebūs ilgi.
Zini, Bo, riskēšu būt netaktiska
un kārtot darījumus šādos apstākļos,
bet es domāju par to piedāvājumu būt šerifam.
Un šai pilsētai tiešām vajag papildu drošību.
Sevišķi šajā juku laikā.
Tiešām? Piekritīsiet maniem nosacījumiem?
Alga, bonusi, žetons, pilna jurisdikcija?
Pārrunāsim detaļas no rīta.
Bet pašlaik tava jurisdikcija ir Džonsona kungs.
Un man vajag, lai paliec te un viņu sargā.
Paldies, Izij.
Es jūs nepievilšu.
Jā. Jēziņ, jā, esmu gatavs sūda nākamajam posmam.
Jā, esmu gatavs.
Ir panākumi?
Jā. Atkodu to pirms kādas stundas.
Tagad izklaides pēc te kvernu.
- Labi, sarkasms. - Piedod.
Tas ir neticami tracinoši.
Tāpēc, ja nu zini īpašu kodu...
Es jau tev pastāstīju visu, ko zinu par to mašīnu, labi?
Labi. Labi, jā. Vai tu...
- Es nesmēķēju zālīti. - Labi. Forši, forši.
Atceries pirmo reizi, kad tikāmies?
- Nē. - Mēs stāvējām tieši tur.
Es tev kaut ko teicu par pārstādītajiem matiem.
O, jā.
Šķiet, man ir, nu, neskaidras atmiņas, ka biji ļoti dīvaina.
Domāju, ka tu esi tavs brālis.
Koltons atbrauca uz manu bāru. Manu veco bāru.
Bija paņēmis jūsu tēta vāģi, gribēja, lai ieleju alu.
Un es tikai nodomāju, ka viņš ir dumjš, normāls sīcis.
Zini, mīlīgs, bet normāls.
Bet tad, kad viņš devās prom...
Bija prieks iepazīties.
Brauc uzmanīgi!
Nevienam citam nebiju redzējusi tos punktiņus.
Un es nespēju izskaidrot,
bet man radās sajūta, ka man viņam jāseko.
Taču es to nedarīju uzreiz, un tad, kad es viņam sekoju,
viņš jau bija miris.
Kāpēc lai Koltonam būtu zili punktiņi?
Man nav ne jausmas, tāpēc es beigās viņam sekoju,
un tas mani atveda šurp.
Un tad šī mašīna sekoja man.
Kaut es nebūtu tā sapīpējies. Vai būtu daudz vairāk sapīpējies.
Bet pag, kāpēc tu man neizstāstīji?
- Ko tad? - Ka Koltons...
Ienāca manā bārā, mēģināja dabūt alu, bija klāts ziliem punktiņiem?
- Ko tas būtu mainījis? - Nav svarīgi.
Bet es būtu gribējis zināt.
Kad kādu zaudē, tad vienmēr gribas par viņu zināt vairāk.
Pat ja tev tas nešķita svarīgi, vajadzēja man pastāstīt.
Piedod.
Es parasti nemēdzu ar cilvēkiem saistīties.
- Labi. Labi. - Bet man tiešām žēl.
Varbūt varu tev ar to palīdzēt.
Kā palīdzēt? Tu visu laiku saki, ka neko nezini.
MORPHO, ej dirst!
- Vai staigājot sāp? - Nē.
Pat nezinu, kad tos dabūju.
Pamanīju tikai tāpēc, ka uzliku kāju uz galda virsmas, lai noskūtu,
un ieraudzīju spogulī.
O jā. Es izmantoju to virsmu, kad kniebju kāju nagus.
Nebūtu stāstījis.
Panorāmas rata augšā tu teici, ka
tev šķiet, mums vajadzētu padzīvot atsevišķi.
Vai teici tā tāpēc, ka domāji,
ka mums iespers zibens vai...
Nu, zibens noteikti pasteidzināja sarunu.
Bet nē. Es...
Es tiešām domāju, ka ir vērts to apsvērt.
Proti, ja mans "skolotāja/svilpotāja" potenciāls ir saistīts
ar to, ka pēdējo reizi, kad bijām pašķīrušies, es slēpoju Vistlerā,
un, kad tu ieraudzīji "karaliskā", tu sajuties,
ka gribi no dzīves kaut ko vairāk...
Varbūt mums vajag laiku vienatnē.
Varbūt. Ne pavisam.
- Kādu laiciņu. - Kā tas vispār notiktu?
Nu, vai vienam no mums būtu jāizvācas?
- Tev nevajag izvākties. - Teicu - vienam no mums.
Es nezinu.
Es nezinu, ko mēs teiktu Trīnai.
Vai mēs brūtētos ar citiem?
Atliksim to līdz rītam.
Jā.
- Bija ļoti saspringts vakars. - Jā.
Pazuda elektrība, un tad mēs teju sadegām.
Un visa tā MORPHO padarīšana. Un visa tā Hanas padarīšana.
Un tavi punktiņi uz pēdas, par kuriem nebiji stāstījusi.
Un tavi punktiņi, par kuriem nebiji stāstījis.
Jā, notika daudz traku lietu.
Tāpēc labi izgulēsimies. Varam to apspriest no rīta.
Laba doma.
Mostieties nu, miegamice!
- Vai es tevi pazīstu? - Es esmu Bo. Bo Kovaks.
Jūs esat slimnīcā, Džonsona kungs.
Jūs saņēmāt elektrošoku no MORPHO mašīnas.
Un jums bija neliela sirdslēkme. Bet tagad viss kārtībā.
Kovaks. O, jā. Es tevi pazīstu no veikala.
Šķiet, domājat manu dēlu Džeikobu.
Nē. Nē.
Nāci tur bieži ar savu tēti
un spēlēji boksa spēli Burly Boy.
Esi tas puika, kas izvēmās botāniskajā dārzā.
Pareizi.
Un vai spēsiet noticēt? Esmu izaudzis un esmu šerifs.
Zinu, jūsu sirds ir nedaudz vārīga, lai klausītos jaunumus,
bet jūs esat pirmais, kam to izstāstīju.
Tas ir brīnišķīgi.
- Labi. Tad sešas nedēļas? - Tieši tā, sešas nedēļas.
- Šķirti, bet kopā. - Jā.
Mēs aizvien būtu kopā,
bet atbalstīsim viens otra vajadzību būt šķirtiem.
- Bet kopā. - Jā.
- Manuprāt, tieši tā. - Labi.
Bet pēc sešām nedēļām, lai kas notiktu, būsim kopā.
Protams. Tās ir tikai sešas nedēļas.
Vannā neesmu bijis ilgāk.
Neesmu kā tava mamma, neaizdošos, nu, pēkšņi pavisam uz Eiropu.
Kādā brīdī tu to piemini.
Bet nē, mēs satiksimies pēc sešām nedēļām
un dalīsimies tajā, ko būsim par sevi uzzinājuši.
Un tikmēr mums...
- Mums būs grafiki. - Man patīk grafiki.
Labi, mums būs grafiki TV un ledusskapim,
un mūsu meitai Trīnai droši vien būtu jābūt pirmajai.
Ei, varbūt man nopirkt pašam savu ledusskapi.
Varētu pagrabā ielikt mazu ledusskapīti.
- Tiešām neiebilsti apmesties pagrabā? - Jā, apspriedām. Tev taisnība.
Citas vietas īre maksātu naudu.
- Un tev nav iebildumu pret pagrabu. - Mīlu pagrabu.
- Un es mīlu tevi. - Un es mīlu tevi.
Un tāpēc izdomājām kādu laiku būt šķirti.
Vai nebūtu vieglāk, ja tā sūda mašīna
mums pateiktu, ko darīt?
Tā burvju ierīce neizsakās pārāk skaidri.
Zini, dod mums kādu mājienu, vai ne?
Nevis tikai...
Nedaudz paātrināju, bet saprati.
Kasa, precīzs MORPHO attēlojums.
Nedaudz paspēlējos ar tereminu, pirms to uzdāvināju tev.
Un būtībā MORPHO tieši tā skan.
Tā tiešām skan kā teremins.
Nedaudz augstāk. Labi. Un tad nākamā nots ir nedaudz zemāk.
Labi, labi. Tad kā...
- Nu velns. - Bija tik tuvu. Tev sanāk.
Pag! Tas ir teremins! Tas ir teremins!
Teremins jāieliek MORPHO!
Muti ciet! Atvainojiet, Habarda kungs.
Mēs kaut ko mēģinām, lūdzu, paklusējiet.
Jā! Tev izdevās!
Mums izdevās! Mums izdevās!
Labi, labi. Mieru, mieru.
Tas ir brīnišķīgi.
Oho. Tik forši.
Un mēs tieši gribējām... Mums bija tā pati ideja.
Nu, es biju aizdomājies nedaudz tālāk, bet jūs paveicāt vienkāršāk.
Man šķita, ka teremins jāieliek mašīnā.
Bet abas idejas ietvēra tereminu, domāju - grupas pūliņi.
- Grupas pūliņi. - Domāju, gatava.
Nu, tai ir jauns starta ekrāns.
- Kādam ir sīknauda? - Nez vai vajag.
Rakstīts: "Lai sāktu, ievietot kartīti."
Nu velns.
MORPHO LAI SĀKTU, IEVIETOT KARTĪTI
SKOLOTĀJS/SVILPOTĀJS
PĒC M. VOLŠA GRĀMATAS MOTĪVIEM
RIČARDA ENOBILA PIEMIŅAI
Tulkojusi Laura Hansone