- Hali, mizu? - Minden oké.
Sokat kell még vezetnem, de... Hogy vagy?
Jól. Mit parancsolsz?
Lássuk csak, milyen csapolt söröd van?
Hát, látod a sörcsapokat, rajtuk a címkékkel?
Ilyen csapolt söreink...
- Ilyen csapolt söreitek vannak. Király. - Ja.
Mondok én valamit: melyik a te kedvenced?
Nincs kedvencem.
Hozzám nőtt mindegyik.
Egy lager jöhet?
- Ja, az remek lesz. Király. - Oké, máris.
Csak mutass egy igazolványt!
- Ez hízelgő. - Ugye?
Mert, ugye, túl öreg vagy a piához, mi?
Nem gáz. Imádom, ha elkérik. Az egyetemi éveimre emlékeztet.
Na ja.
Bumm!
JOGOSÍTVÁNY
Elmozdítanád a hüvelykujjadat?
Ráadásul 40 vagy! Azta!
Örökifjú vagy, „Beau Kovac”. Mi a titkod?
Hajbeültetés. Botox. Egy kis krioterápia.
Mi az igazi neved?
Kolton. Kovac. Ja, a képen a fater van.
Apád tudja, hogy ez nálad van, Kolton Kovac?
Azt sem tudja, hogy elhoztam a furgonját.
Autólopás, ügyes.
- Visszaviszem. Valszeg. - Valszeg?
Nem t’om. A tököm tele van a városommal.
Élhetetlen emberek csinálnak értelmetlen dolgokat.
Hát, mindenütt ez van.
Az a szívás, hogy ilyen korán rá kellett döbbenned.
Ugye? Az a minimum, hogy adsz egy sört.
Tessék, egy sör!
- Egs! - Egs!
Gyömbérsör.
- Gyömbérsör, a legremekebb. - Aha. Jó poén volt.
Az megvan, ugye, hogy ezt fújhatod?
- Kimehetek a mosdóba? - Hajrá!
Kösz!
TUDD MEG, MIRE VAGY HIVATOTT
- Mennem kell. - Persze.
Nem akarsz elkésni a nejedtől meg a kicsiktől. Felhergelné az asszonyt.
Örülök, hogy megismertelek.
Vezess óvatosan!
Baszki! Még egy pötty.
Faszom!
ÜDVÖZÖLJÜK DEERFIELDBEN VÁROSHATÁR
Hahó! Beau Kovac!
Ő a faterom.
Ja, tudom. Hogy állsz a hajbeültetéssel?
Bocs, de nekem... rá kell néznem dolgokra.
- Jacob haverja? - Hogy?
Nem, én...
Nincs neki egy testvére?
Volt. Maga nem idevalósi.
Hát nem.
Remélem, egy ideig azért marad.
Figyelj, mennem kell a bankba!
Kell bőrdzseki, bukósisak, kesztyű.
Én az ujjatlan felé hajlok, de meggyőzhető vagyok.
Viszont mivel kell kezdeni? A dzsekivel vagy a Harley-val?
Mit gondolsz, csapos?
Bocs, miről van szó?
Én csak azt teszem, amire hivatott vagyok.
MOTOROS
Ez meg honnan van?
Mire vár? Tegyen egy próbát!
Mr. Johnson!
Mi van odaírva?
„Jöhet a következő szint?”
Eddig ilyet még nem csinált.
Mi van?
A NAGY SORSHÚZÁS
Hogy érted, hogy: „Eddig ilyet még nem csinált”?
- Amit most csinál. Mit piszkáltatok el? - Nem csináltunk semmit.
Kék fény áradt belőle.
Odaléptünk, erre megkérdezte, hogy jöhet-e a következő szint.
Azt kérdezi, jöhet-e a következő szint.
- Pont most mondtam. - Giorgio, sikerült!
Megnyomtam a zöld gombot, de semmi nem történt.
Miért nyomogatsz összevissza? Erről szavazni kéne.
Nem te vagy a főnök.
Te fordítottad a masina ellen az egész várost!
Párbeszédet kezdeményeztem és felélesztettem az érdeklődést.
Történt valami a MORPHO-val?
Na álljunk meg egy szóra!
Emberek, ez egy tök normális szitu. Nincs itt semmi látnivaló!
- Jézusom, Hana! A hátad! - Az meg mi?
Oké.
Nincs itt semmi látnivaló!
Mindenki térjen haza!
Oké, megnyomtam az összes gombot. Semmi nem történt.
Szerintem húzzuk ki, és dugjuk vissza!
- Ne! Ki ne húzd! - Fújj rá!
- Ütögesd, mint a ketchuposüveget! - Remek ötlet.
Igen. Hé! MORPHO! Jöhet a következő szint!
Vagy kérdezzük meg Hanát!
Hogy jutunk el a következő szintre?
Fogalmam sincs. De elmondom, mit tudok.
Oké.
A MORPHO már ott volt, amikor elkezdtem ott melózni,
de alig érdekelt valakit.
Néha bedobott valaki egy érmét, megkapta a kártyáját, és elment.
De gőzöm sincs, mi történt velük utána.
Bocs, Hana, de nem nagyon iszom whiskey-t.
- Száraz chardonnay van? - Egy piszkos martinit, lesz szíves!
Nem dolgozom.
Ha nem kell a whiskey, megiszom.
- Nem, nem iszod meg. - Egy pillanat!
Ennek a másik városnak a lakói
nem állították a feje tetejére az életüket egy géptől kapott kártya miatt?
Nem tudom, mit tettek, és nem volt város.
Csak egy bár volt a semmi közepén.
Szomorú hely szomorú népeknek. Reuben atya is járt ott.
Maga látta a MORPHO-t korábban?
Nem, csak egyszer jártam abban a bárban. Nem is láttam a masinát.
De itt mindenki megosztotta a többiekkel a kártyája tartalmát,
és egymás fura kis álmait támogatták.
Soha nem láttam még ilyesmit,
és azt sem, hogy a gép a következő szintre lépett volna.
- Na jó, nekem egy csomó kérdésem van. - Nekem is.
- Én a Digestbe írnék belőlük cikket. - Na jó.
Fejenként egy kérdés. Ennél többre most nem vagyok alkalmas.
Igen, Giorgio?
A „Szupersztár” a legjobb hivatás, amit a MORPHO bárkinek is dobott?
Nem.
Igen. Szia, Hana!
A „Szupersztár” benne van az első háromban?
Volna egy kérdésem. Mi ez az egész?
- Hogy érted? - Kérdés mindenkihez.
Tudtátok, hogy megmentettem Izzy életét?
Maradjunk témánál, jó?
Azt szeretném tudni, miért pont itt kötött ki Hana.
A térképen találomra ráböktem egy helyre.
De amikor a MORPHO megjelent itt is, úgy éreztem...
Hogy egy jel?
Hogy a dolgok összefüggnek egymással.
Mint a kurva pöttyök. A MORPHO-pöttyök.
Neked a hátadon vannak, és rajtam is díszeleg pár.
Mit jelentenek?
Pöttyök vannak rajtad? Kék pöttyök?
Aha, MORPHO-kék pöttyök.
Csak Hanán és rajtam vannak,
amitől különlegeseknek számítunk.
- Rajtam is vannak. - Mi?
Rajtad is?
A talpamon vannak a pöttyök.
Nem mondtam, mert cikinek tartottam.
Nem vetkőztök le egymás előtt?
Szemből gyakran látjuk egymást pucéron.
Az a jó.
Nekem is van egy bazi nagy pötty a mellkasomon.
Az egy anyajegy.
Jó, de másnak van anyajegye a mellén?
- Nem ugyanaz. - Figyu!
Nem tudok semmit a pöttyökről.
Rajtam évekkel ezelőtt jelentek meg, nem tudom, mi okozza őket.
- Hogy jutunk el a következő szintre? - Mondom, nem tudom.
Az, hogy jártam már olyan helyen, ahol volt MORPHO,
nem azt jelenti, hogy én...
Nagyon sok dolgot nem értek még.
- Visszajött az áram. - Remek megfigyelés.
Oké, a bár bezárt.
Holnap lehet tovább kérdezni olyasmiket, amikre nincs válaszom,
de addig is mindenki kifelé!
Hazakísérem, Izzy.
Nincs baja a térdemnek. Nem kell a segítsége.
Első randinak ez a mai szenzációs volt.
- Lesz még egy csomó. - Hány pöttyöd van?
Pár.
Megmutatom, ha te is.
Amúgy is alig várom, hogy masszírozhassam a lábadat!
Ugye nem én vagyok a kedvenced?
Miből gondolod?
Hát, mert nem voltam teljesen őszinte veled.
Nem, nem, az ugrott be, hogy igazad volt.
Egyáltalán nem ismerjük egymást.
És a kérdésed?
Nem is kérdezel semmit?
Szerintem mára elég volt az inkvizícióból.
Ó, bazmeg!
Kellemes esténk van.
Tökéletes.
Tudom, hogy esett, de én szeretem ez esőt.
És azt is szeretem, ha már nem esik.
Én is.
Az jó.
Hol áll a kocsid?
Nem kocsival jöttem. Csak jövök utánad.
Na ne! Ez tök vicces.
- Én meg utánad! - Jesszusom, tényleg?
Aha. Én csak...
Na, ezért mentünk olyan lassan.
Én sem kocsival vagyok.
- A Deerfesten parkolni mindig gáz... - Nagyon gáz.
- A Deerfest őrületes volt. - Ja.
Megmentettük a várost, azt mondtad, lehetnél mostoha-Giorgio
a lányomnak, smároltunk, mindenki ujjongott. Emlékszel?
Igen.
- Emlékszem hát! - Aha.
Megkérdezném, hogy felugrasz-e,
de tuti mennél már haza Savannah-hoz.
Jesszusom! Ó, Savannah!
Jesszus, biztos aggódik, hol vagyok.
Fel kell hívnom.
Hacsak nem alszik már.
És akkor az lesz a baj, ha felverem, igaz?
Halló? Itt a Rossz anyák klubelnöke.
Új tag jelentkezne be.
Nem is tudom.
Olyan éhes vagyok, hogy nem fog az agyam. Nem vacsiztam.
Én sem.
Akkor együnk valamit, utána meg ránézel Savannah-ra!
Jó. Hallod, ez nagyon jó ötlet.
Aha. De már így is tök késő van.
Van egy vendégszobád, ahol ledőlhetek,
ha nagyon elálmosodnék a kajától?
Na ez az. Rengeteg üres szobám van. Csak nem akarlak nyomasztani.
Ó, Giorgio! Bárcsak örökké tartana ez az éjszaka!
Ha ezt akarod, úgy lesz.
- De nekünk elmondanád, ugye? - Igen.
Garantáltan 100%-ban pöttymentes vagyok.
Ne jussunk el a testüregmotozásig, Trina!
Ne már, Dusty!
Csak vicc... Eszem ágában sincs megmotozni.
Csak rámutatok a lényegre.
Azaz jó lenne tudni, kinek van kék pötty a testén a családban.
Én nem hazudok.
Kiterítettük a lapjainkat. Nem jobb így?
Nincs már titok a családban.
Csak a gép támasztotta, megfejthetetlen egzisztenciális rejtélyek maradtak.
A gépé, mely eléggé rossz pillanatban
döntött úgy, hogy nem működik tovább.
Valaki úgyis rájön, nem?
Feltett egy kérdést. „Jöhet a következő szint?”
És ha csak költői kérdés?
Lehet, a masina betöltötte feladatát,
és az a következő, hogy a megszerzett tapasztalatok birtokában
mindenki lépjen tovább és vállaljon felelősséget saját magáért.
- Igen, ez lehet. - Tök cuki vagy. Csodásan mondtad.
Na, én lefekszem, de szeretlek benneteket.
És tök jó volt veletek a Deerfesten.
- Mi is szeretünk. - Nagyon jó kis este volt.
- Jó éjt! - Jóccakát!
Egy szót sem hittél el belőle, ugye?
Nem. Szépen eljutunk a következő szintre.
Mr. Johnson örülni fog, hogy eljött.
Jöttem volna hamarabb, de majdnem odavesztem én is.
Jézusom! Annyira sajnálom! Mi történt?
- Eltévedt a szalmabála-labirintusban. - Csapdába estem!
A sötétség labirintusának foglya voltam.
Én pedig megmentettem. Bár azt sem tudta, ki vagyok.
Tudtam én. Csak a nevét nem tudtam hová tenni.
Vagy egy tucatszor könyörgött nekem, hogy szeretne seriff lenni.
Hogy mentette meg?
Először még úgy gondoltam,
talán tök feleslegesen vittem magammal láncfűrészt a Deerfestre.
Maradjunk annyiban, hogy jó, hogy kéznél volt!
Csodálom azokat, akik tudnak bánni az ilyen szerszámokkal.
Az orvosi egyetemen sok esetleírásban szerepeltek levágott hüvelykujjak.
Nos, bútorfelújításban is utazom, szóval...
Oké.
Szívesen elnézném, ahogy hajnalig flörtölnek,
de, ugye, fekszik itt egy halálos beteg is.
Nem! Csak pihen.
De jót tenne neki, ha itt lenne, amikor felébred.
Tudom, hogy sokat jelentene neki.
Hát, az a helyzet,
hogy maradnék én szívesen, de nem veszik hasznomat
a napi kilenc és fél órás alvásom nélkül.
Ezért úgy gondolom, Mr. Johnson azt akarná,
hogy hazamenjek és reggel jöjjek vissza,
amikor már magához tért.
Szerintem örülne neki, ha maradna. Nemsokára felébred.
Beau, tudom, hogy tapintatlanság
egy ilyen helyen üzletről beszélni,
de gondolkodtam az ajánlatán a seriffhivatalt illetően.
És a városra ráférne egy kis extra biztonság.
Pláne az ilyen viharos időkben.
És minden feltételemet elfogadja?
Fizetés, juttatások, jelvény, teljes jogkör?
A részleteket majd megbeszéljük reggel.
Most viszont magára bízom Mr. Johnsont.
Maradjon itt és vigyázzon rá!
Köszönöm, Izzy!
Nem hagyom cserben.
Igen! Jézusom, igen! Kurvára jöhet a következő szint!
Igen, készen állok!
Valami?
Ja. Egy órája kapcsoltam be.
Azóta csak szórakozom.
- Nahát! Szarkazmus! - Bocs!
Iszonyú frusztráló.
Ha tudsz valami mesterkódot...
Már mindent elmondtam róla.
Oké. Oké, értem. Esetleg...
- Nem élek a fűvel. - Oké. Vágom. Vettem.
Emlékszel arra, amikor először találkoztunk?
- Nem. - Pont itt álltunk.
A hajbeültetésről hablatyoltam neked.
Ja, igen.
Van valami nagyon halvány emlékem,
hogy tök bizarr volt a viselkedésed.
Azt hittem, a tesód vagy.
Kolton járt a bárban. Az előző munkahelyemen.
Elkötötte apád furgonját, és sörözni akart.
Azt hittem, hogy egy sima hülyegyerek.
Kedves, de normális.
De amikor elindult...
Örülök, hogy megismertelek.
Vezess óvatosan!
Senki máson nem láttam ilyen pöttyöket.
És nem tudom megmagyarázni,
de késztetést éreztem arra, hogy kövessem.
De nem mentem utána egyből, aztán amikor mégis,
bottal üthettem a nyomát.
Miért voltak rajta kék pöttyök?
Gőzöm sincs. Ezért mentem utána végül,
és így kerültem ide.
A gép meg ide is követett.
Bárcsak ne lennék betépve! Vagy sokkal jobban...
De miért nem mondtad el nekem?
- Mégis mit? - Hogy Kolton...
Bent járt a bárban, sörözni akart, és kék pöttyök voltak rajta?
- Az min változtatott volna? - Mindegy.
Jó lett volna tudni.
Ha elveszítesz valakit, mindent tudni akarsz róluk.
Ha neked jelentéktelen is volt, el kellett volna mondanod.
Sajnálom.
Szokásom nem beleszólni mások dolgába.
- Oké, vettem. - De sajnálom.
Talán segíthetek.
Hogyan? Azt hajtogatod, hogy nem tudsz semmit.
MORPHO, kapd be a faszom!
- Fáj, amikor jársz? - Nem.
Azt sem tudom, mikor jöttek elő.
Éppen a feltett lábamat borotváltam,
és megláttam a tükörben.
Aha, én is oda szoktam feltenni, ha a lábkörmeimet vágom.
Ezt muszáj volt?
Az óriáskerék tetején azt mondtad,
külön kellene töltenünk egy kis időt.
Azért mondtad, mert azt hitted,
belénk csap a villám, vagy...
A villámnak egyértelmű hatása volt a beszélgetésre.
De nem. Én...
Komolyan gondoltam, hogy érdemes lenne.
Ha a kártyámra írtaknak van bármi közük
a Whistler-hegyi síeléshez, amikor utoljára voltunk külön,
és amikor te megláttad az „Uralkodó” feliratot,
úgy érezted, valami többet akarsz az élettől...
Lehet, külön kellene lennünk egy ideig.
Lehet. De nem állandóan.
- Csak egy időre. - És hogy oldjuk meg?
Valamelyikőnk elköltözik?
- Szerintem nem kéne elmenned. - Egyikünk!
Nem tudom.
Mit mondunk Trinának?
Randizunk másokkal?
Aludjunk rá egyet!
Ja.
- Elég zaklatott éjszaka volt. - Aha.
Kialszanak a fények, aztán kis híján halálra égünk.
Meg a MORPHO és Hana dolga.
Meg a pöttyök a lábadon, amiket eltitkoltál előlem.
És a te pöttyeid, amikről én nem tudtam.
Ja, jó sok őrült dolog történt.
Aludjuk ki magunkat! Reggel megbeszéljük.
Jó ötlet.
Hasára süt a nap, álomszuszék.
- Ismerem magát? - Beau vagyok. Beau Kovac.
Kórházban van, Mr. Johnson.
Megrázta a MORPHO-masina,
és kapott egy kisebb szívinfarktust. De már jobban van.
Kovac. Ja, igen! Az üzletből emlékszem.
Szerintem Jacob fiamra gondol.
Nem, nem.
Az apjával járt be,
és állandóan azzal a bokszolós játékkal játszott.
Maga hányta össze gyerekkorában a botanikus kertet.
Pontosan.
És látja, seriff lett belőlem.
Tudom, hogy a szíve még nem elég erős a drámai bejelentésekhez,
de maga az első, akinek elmondtam.
Csodás.
- Oké. Szóval hat hét? - Aha, hat hét.
- Külön, de együtt. - Igen.
Együtt leszünk,
de elfogadjuk, hogy külön akarunk lenni.
- De együtt. - Ja.
- Szerintem működni fog. - Oké.
És hat hét múlva, bármi is történjen, megint együtt leszünk.
Hogyne. Hat hét múlva.
Tovább is kibírtam fürdés nélkül.
Nem vagyok olyan, mint az anyád,
és nem lépek le Európába csak úgy.
Jókor hozod fel, hallod.
De nem, hat hét múlva leülünk
és megbeszéljük, mit tanultunk magunkról.
De addig is mi...
- Csinálunk beosztást. - Imádom a beosztásokat.
Lesz külön a TV-hez, a hűtőhöz,
és a lista tetejére biggyesszük csak oda Trinát!
Lehet, kéne vennem egy hűtőt.
Egy kisebbet. A pincébe.
Nem gáz, hogy a pincében fogsz lakni?
Megbeszéltük. Igazad lehet.
Egy másik lakást kivenni csomó pénzbe kerül.
- Nem bánod, ha a pincében kell lenned. - Imádom.
- És szeretlek. - Én meg téged.
És ezért töltjük ezt a kis időt külön.
Nem lenne egyszerűbb, ha a rohadt masina
megmondaná, mi legyen?
Nem a világ legszószátyárabb mágikus masinája.
Adjon már egy jelet!
Ahelyett, hogy...
Gyorsabban csináltam, de érted.
Cass, ez pont olyan, mint a MORPHO hangja.
Picit szórakoztam a tereminnel,
mielőtt megkaptad volna.
És a MORPHO kábé ilyen hangot ad ki.
Tényleg tereminhangja van.
Kicsivel magasabban! Oké. A következő hang mélyebb.
Oké, oké. Kábé...
- Bazmeg! - Majdnem megvolt. Fog ez menni.
Ó, várjatok! Várjatok! A teremin! A teremin a kulcs!
Be kell tenni a teremint a MORPHO-masinába!
Kuss már! Elnézést, tanár bá’!
Kipróbálunk valamit. Szóval befogná?
Igen! Sikerült!
Megcsináltuk! Sikerült!
Oké, oké. Nyugi, nyugi!
Ó, ez állati!
Azta! Mennyire menő!
Mi is éppen... Mert alapvetően ugyanerre jutottunk.
Az én ötletem leginkább A-ból C-be, míg a tied A-ból B-be vitt.
És az enyémben a teremint betettük volna a gépbe.
De mindkettő teremines terv, szóval közös a kútfő.
- Közös kútfő. - Asszem, készen áll.
Új kezdőképernyője van.
- Van valakinél apró? - Nem kell hozzá.
„Kezdéshez helyezze be a kártyát!”
Bazmeg!
KEZDÉSHEZ HELYEZZE BE A KÁRTYÁT
TANÁR/WHISTLER (FÜTTYÖS)
M.O. WALSH REGÉNYE ALAPJÁN
RICHARD J. ANOBILE EMLÉKÉRE
A feliratot fordította: Varga Attila