- Hvordan går det? - Ikke værst.
- Lang køretur, men... Hvad med dig? - Det går godt. Hvad vil du have?
Lad mig se, hvad har du på fad?
Ja, du kan jo se hanerne med ølmærkerne på. Dem har vi.
Nå, det er dem, I har. Fedt.
Kan du ikke give mig den, du bedst kan lide?
Jeg kan ikke vælge en. Jeg holder meget af alle disse øl.
Hvad med en pilsner?
- Pilsner lyder godt. - Godt, så får du den.
Når jeg har set noget ID.
- Du smigrer mig. - Ja. Du er vel for gammel til at drikke.
Jeg elsker at blive spurgt. Ligesom i min skoletid.
Helt sikkert.
Sådan der.
Flyt lige tommelfingeren.
Og du er 40 år. Wow.
Du ser godt ud af din alder, "Beau Kovac". Hvad er hemmeligheden?
Hårimplantater. Og Botox. Lidt kryoterapi.
Hvad hedder du rigtigt?
Kolton. Kovac. Ja, det er min far.
- Ved din far, du har det, Kolton Kovac? - Han ved ikke, jeg har bilen.
Biltyveri, flot.
- Han får den tilbage. Formentlig. - Formentlig?
Jeg er bare så træt af min by.
Meningsløse mennesker, der gør meningsløse ting.
Sådan er det alle steder. Bare surt, du allerede har opdaget det.
Ja, så du kunne i det mindste give mig en øl.
Det er en ale.
- Skål. - Skål.
Ginger ale.
- Ginger ale, den fineste ale. - Den var god.
Jeg skal beholde det her.
- Må jeg låne toilettet? - Værsgo.
Tak.
OPDAG DIT LIVSPOTENTIALE
- Jeg må videre. - Ja.
Hjem til kone og børn, så fruen ikke bliver sur.
Jeg er glad for, jeg mødte dig.
Kør forsigtigt.
Pis. En prik mere.
For fanden da.
VELKOMMEN TIL DEERFIELD
Hej. Beau Kovac.
Ja, det er min far.
Det ved jeg. Har hårimplantaterne det godt?
Undskyld, jeg skal lige... tjekke nogle ting.
- Er du Jacobs ven? - Hvad?
Nej, jeg...
Har han en bror eller noget?
Det havde han. Du må være ny her i byen.
Ja.
Jeg håber, du bliver lidt.
Jeg må i banken. Jeg skal bruge jakke, hjelm og handsker.
Dem uden fingre, tror jeg, men jeg kan ikke vælge.
Hvad køber man først? Jakken eller Harley'en?
- Hvad synes du, bartender? - Om hvad?
Jeg følger bare mit potentiale.
Hvor har du det fra?
Hvad venter du på? Prøv engang.
Mr. Johnson?
- Hvad står der? -"Er I klar til næste stadie?"
Det plejer den ikke.
Hvad?
Hvad mener du med "plejer ikke"?
- Det, den gør. Hvad gjorde I? - Vi gjorde ingenting. Den lyste blåt.
Og nu spørger den, om vi er klar til næste stadie.
Der står: "Er I klar til næste stadie?"
- Det sagde jeg jo. - Du gjorde det.
- Den grønne knap virkede ikke. - Trykkede du? Vi bør stemme om det.
Du bestemmer ikke her. Du ville vende hele byen mod maskinen.
Jeg åbnede en dialog og vækkede interesse.
- Er der sket noget med Morpho? - Jeg standser jer lige.
Beklager, folkens, vi står i en helt normal situation her.
Gud, Hana, du er tilbage.
Okay!
Der er intet usædvanligt eller mystisk at se her.
Så vær venlige at gå hjem igen.
Jeg trykkede på alle knapperne. Intet.
Træk stikket ud. Og sæt det i igen.
- Nej, ikke det. - Pust på den.
Bank på den som en ketchupflaske.
Ja. Hallo? Morpho? Vi er klar til næste stadie.
Måske skulle vi spørge Hana.
Hvordan når vi næste stadie?
Jeg aner det ikke. Men jeg kan fortælle jer, hvad jeg ved.
Okay.
Morpho stod der, da jeg fik jobbet, men folk gik ikke op i det.
Folk fik deres potentiale og gik igen. Jeg vidste ikke, hvad der skete bagefter.
Undskyld, Hana, men jeg drikker ikke whisky.
- Har du en tør chardonnay? - En martini til mig.
- Jeg er ikke på arbejde. - Så tager jeg din whisky.
- Nej, du gør ej. - Vent lidt. Folk i den anden by,
de ændrede ikke deres liv på grund af et kort fra en maskine?
Det ved jeg ikke. Det var ikke en by. Bare en bar ude på landet.
Et trist sted for triste mennesker. Fader Reuben har været der.
Havde du set Morpho før?
Nej, jeg var kun på den bar én gang. Jeg så ikke maskinen.
Men her begyndte I at dele jeres kort med hinanden
og støtte folks underlige drømme. Det har jeg aldrig set før.
Og jeg har aldrig set maskinen gå til et nyt stadie.
- Jeg har vildt mange spørgsmål. - Også mig.
Må jeg stille nogen til The Digest?
Alle får ét spørgsmål. Ikke flere lige nu. Ja, Giorgio?
Er "Superstjerne" det bedste kort, nogen har fået?
Nej.
Ja... Hana?
Er "Superstjerne" blandt de bedste tre?
Jeg har et spørgsmål. Hvad foregår der her?
- Hvad mener du? - Spørgsmål til alle.
Ved I godt, at jeg reddede Izzys liv?
Lad os holde os til emnet.
Jeg vil vide, hvad der førte Hana her til byen.
Jeg valgte et tilfældigt sted på kortet. Men da Morpho kom, føltes det...
Som et tegn?
Som om det hang sammen.
Ligesom de skide prikker? Morpho-prikker?
Du har dem på ryggen, og jeg har dem på min... mig selv.
Hvad betyder det?
Har du prikker? Blå prikker?
Ja, Morpho-blå prikker.
Hana og jeg er de eneste, der har dem, så vi må være noget særligt.
- Jeg har prikker. - Hvad?
- Har du? - Ja, under foden.
Jeg har ikke sagt noget, fordi jeg var flov.
- Ser I ikke hinanden nøgne? - Vi ser tit hinanden nøgne forfra.
Fedt.
Jeg har en kæmpeprik på brystet.
- Det er et modermærke. - Okay. Har andre et modermærke på brystet?
- Ikke det samme. - Hør her. Jeg ved ikke med prikkerne.
Mine kom for flere år siden.
- Hvordan når man næste stadie? - Aner det ikke.
Bare fordi jeg var samme sted som Morpho, er jeg ikke...
Der er stadig mange ting, jeg ikke forstår.
- Lyset kom tilbage. - Godt set.
Baren er lukket.
I kan spørge videre i morgen uden at få svar, men nu skal I gå.
- Lad mig hjælpe dig, Izzy. - Mit knæ har det fint. Det behøves ikke.
Det var en god første date.
- Vi får flere dates. - Hvor mange prikker?
- Nogle stykker. - Du må se mine, hvis jeg må se dine.
Jeg skal have fingre i dine fødder.
- Jeg er næppe din yndlingsperson lige nu. - Hvorfor siger du det?
Jeg har jo ikke været... fuldstændig ærlig over for dig.
Nej, jeg tænkte netop, at du havde ret.
Vi kender slet ikke hinanden.
Hvad med dit spørgsmål?
Vil du ikke spørge om noget?
Lad os stoppe inkvisitionen for i aften.
For fanden da.
- Dejlig aften. - Ja, den er perfekt.
Altså jeg ved godt, det regnede meget, men jeg kan godt lide regn.
Jeg kan også godt lide, når det holder op med at regne.
Også mig.
Godt.
Hvor holder du?
Jeg er ikke i bil. Jeg fulgte bare efter dig.
Hold da op! Hvor er det sjovt!
- Jeg fulgte efter dig. - Gud, er det rigtigt?
Ja, jeg gik bare...
- Ikke så mærkeligt, vi gik så langsomt. - Jeg er heller ikke i bil.
- Parkering til Deerfest er vanvittig. - Vanvittig.
- Deerfest var vanvittig. - Ja.
Vi reddede byen, du vil være sted-Giorgio for min datter, vi kyssede, alle jublede.
Ja.
Det kan jeg godt huske.
Jeg vil gerne invitere dig med ind, men du skal vel hjem til Savannah.
Gud! Savannah. Hun forstår nok ikke, hvor jeg bliver af.
Jeg ringer til hende.
Medmindre hun sover.
Det ville ikke være så godt, hvis jeg vækkede hende.
Hallo? Er det formanden for klubben for dårlige mødre?
Ja, I har fået et nyt medlem.
Jeg er så sulten, det er svært at tænke. Jeg har ikke fået aftensmad.
Heller ikke mig. Vi kan tanke op, og så kan du ringe til Savannah?
Ja, det lyder som en fornuftig idé.
Ja... Men hold da op, det er allerede meget sent.
Har du et ekstra værelse, hvor jeg kan sove,
hvis jeg bliver for søvnig til at gå hjem?
Jeg har masser af værelser. Jeg vil bare ikke lægge pres på dig.
Åh, Giorgio, jeg vil ikke have, at den her aften slutter.
Okay. Så gør den ikke det.
- Du ville da sige det, ikke? - Jo, og jeg er 100 procent prikfri.
- Tving os ikke til at se efter. - Nej, Dusty.
Det var for sjov. Jeg ser da ikke efter.
Men vi må vide, hvem der har blå prikker.
Jeg lyver ikke. Alt er sagt højt nu, og er det ikke bedre?
Ikke flere hemmeligheder i familien.
Så har vi bare de uudgrundelige og eksistentielle gåder
fra en maskine, som holdt op med at virke på et ret uheldigt tidspunkt.
Nogen løser det vel. Den spurgte jo: "Er I klar til næste stadie?"
Måske er det bare et spørgsmål. Måske har den tjent sit formål.
Næste stadie er, at alle tager det, de har lært,
og kommer videre og tager ansvar for deres liv.
- Ja, det er nok det. - Hvor sødt. Det er smukt.
Nå, jeg går i seng, men jeg elsker jer.
Det var sjovt at gå til Deerfest med jer.
- Jeg elsker også dig. - Sjov aften.
- Godnat. - Godnat.
- Det tror du vel ikke på? - Nej, vi skal op på næste stadie.
Mr. Johnson bliver glad for, at I kom.
- Jeg var også selv tæt på at miste livet. - Gud, hvad skete der?
- Hun for vild i en labyrint. - Jeg var fanget i en jungle af mørke.
Og jeg reddede hende. Selvom hun ikke vidste, hvem jeg var.
Jeg vidste det godt. Jeg huskede bare ikke navnet.
Du har ofte tigget om at blive sherif.
- Hvordan reddede du hende? - Ja, først tænkte jeg:
"Måske havde jeg ikke behøvet en motorsav til Deerfest."
Men den gjorde stor gavn.
Jeg beundrer alle, der kan bruge elværktøj.
Mange af vores casestudier på medicin var afskårne tommelfingre.
Ja, jeg roder jo lidt med møbelistandsættelse, så...
Okay.
Skønt jeg elsker at se jer to flirte,
må jeg minde jer om, at en mand ligger for døden.
Nej, han hviler sig bare.
Men du må gerne være her, når han vågner. Det vil betyde meget for ham.
Ved du hvad?
Med glæde, men jeg gør ikke nogen gavn uden mine ni en halv timers søvn.
Så jeg tror, mr. Johnson vil foretrække, at jeg tager hjem og kommer igen i morgen,
når han er blevet sig selv igen.
Han vil foretrække, du bliver. Han vågner snart.
Ved du hvad, Beau? Med risiko for at virke taktløs
ved at tale arbejde et sted som her,
så har jeg tænkt over dit sherifforslag.
Byen har brug for lidt ekstra sikkerhed.
Især i disse tumultagtige tider.
Virkelig? Du går med til alle mine krav?
Løn, goder, skilt, fuld jurisdiktion?
Vi kan tage detaljerne i morgen. Lige nu er mr. Johnson din jurisdiktion.
Jeg har brug for, at du bliver her og beskytter ham.
Tak, Izzy.
Jeg svigter dig ikke.
Ja. Ja, for helvede, jeg er klar til næste stadie, for fanden.
Ja, jeg er klar.
Virker det?
Ja, det lykkedes for en time siden. Jeg hænger bare ud for sjov.
- Uha, sarkasme. - Undskyld. Det er bare så frustrerende.
- Hvis du kender snydekoden... - Jeg har sagt, hvad jeg ved om maskinen.
Okay, ja. Vil du...
- Jeg ryger ikke. - Okay, fint.
Kan du huske, da vi mødtes?
- Nej. - Vi stod lige der.
Jeg sagde noget om hårimplantater.
Nå ja. Jeg mindes svagt, at du var ekstremt underlig.
Jeg troede, du var din bror.
Kolton kom ind på min bar. Min gamle bar.
Han havde taget jeres fars bil og ville købe øl.
Jeg troede bare, han var en dum dreng. Sød, men normal.
Men da han gik igen...
Godt, jeg mødte dig.
Kør forsigtigt.
Jeg havde aldrig set prikker på andre.
Jeg kan ikke forklare det, men jeg måtte følge efter ham.
Først gjorde jeg det ikke, og da jeg så gjorde det, var han væk.
- Hvorfor havde Kolton blå prikker? - Det var derfor, jeg fulgte efter ham.
Det førte mig hertil. Og så fulgte maskinen efter mig.
Gid jeg ikke var skæv. Eller meget mere skæv.
Hvorfor har du ikke sagt det?
- Hvad? - At Kolton...
Ville købe øl og havde blå prikker?
- Hvad havde det ændret? - Jeg ville gerne have vidst det.
Når man mister nogen, vil man gerne vide mere om dem.
Selvom det virker ubetydeligt for dig.
Undskyld.
Jeg har ikke for vane at komme særlig tæt på folk.
- Okay. - Men... det må du undskylde.
Måske kan jeg hjælpe dig.
Hvordan? Du siger jo, at du ikke ved noget.
Morpho, rend mig i røven.
- Gør det ondt at gå på dem? - Nej. Jeg ved ikke, hvornår jeg fik dem.
Jeg så dem i spejlet, da jeg lagde foden op for at barbere ben.
Der lægger jeg foden, når jeg klipper tånegle.
Gid du ikke havde sagt det.
Da vi sad oppe i ballongyngen, sagde du, at vi burde gå hver til sit.
Sagde du det, fordi du troede, vi ville blive ramt af lynet?
Lynet fremskyndede i hvert fald samtalen. Men nej...
Der er noget, vi bør overveje.
Hvis mit potentiale handler om,
at jeg stod på ski i Whistler, sidst vi var adskilt...
Og da du fik "Royal", følte du, at du vil have mere ud af livet.
Måske trænger vi til tid alene.
Måske. Ikke permanent.
- Bare lidt tid. - Hvordan skal vi gøre det?
Jeg mener, skal en af os flytte?
- Det behøver du ikke. - En af os.
Det ved jeg ikke.
Og hvad skal vi sige til Trina?
Må vi være sammen med andre?
Vi må hellere sove på det.
Ja.
- Det har været en intens aften. - Ja.
Lyset gik ud, og så var vi nær brændt ihjel.
Og alt det med Morpho og alt det med Hana.
Og dine prikker på foden, du ikke havde nævnt.
- Du havde heller ikke nævnt dine prikker. - Ja, det var sgu sindssygt.
Så lad os nu få sovet. Vi kan tale om det hele i morgen.
God idé.
Vågn op til dåd, sovetryne.
- Kender jeg dig? - Jeg hedder Beau. Beau Kovac.
Du ligger på hospitalet.
Du fik stød af Morpho-maskinen og fik et mindre hjerteanfald, men alt er fint.
Kovac. Nå ja. Jeg kender dig godt fra butikken.
Jeg tror, du tænker på min søn, Jacob.
Nej. Nej.
Du kom der altid med din far og spillede på boksemaskinen.
Du kastede op i Botanisk Have.
Ja.
Og tænk dig lige, jeg voksede op og blev sherif.
Dit hjerte er lidt skrøbeligt til så store nyheder,
men du er den første, jeg har fortalt det til.
Pragtfuldt.
- Okay, så seks uger? - Ja, seks uger.
- Adskilt, men sammen. - Ja. Vi er stadig sammen,
men vi støtter hinandens behov for at være adskilt, men sammen.
Det er vist rigtigt. Men efter de seks uger er vi sammen.
- Selvfølgelig. Kun seks uger. - Jeg har gået længere uden at være i bad.
Jeg er jo ikke din mor, der rejser til Europa på ubestemt tid.
Behøver du nævne det nu? Men nej, vi mødes om seks uger
og deler, hvad vi har lært om os selv. Og indtil da kan vi...
- Lave et skema. - Jeg elsker skemaer.
Okay, vi laver et skema for fjernsynet og køleskabet,
og vores datter Trina må hellere blive det første.
Måske skulle jeg få mit eget køleskab? Et minikøleskab i kælderen.
Er du okay med at bo i kælderen?
Ja, du har jo ret. Et andet sted vil koste penge.
- Du kan lide kælderen. - Jeg elsker den.
- Og dig. - Og jeg elsker dig.
Og det er derfor, vi tager noget tid ad... adskilt.
Var det ikke nemmere, hvis den skide maskine sagde, hvad vi skulle?
- Ikke det mest tydelige magiske apparat. - Så giv os dog en ledetråd.
I stedet for at sige...
- Jeg satte farten lidt op. - Det var en perfekt Morpho-parodi.
Jeg legede lidt med æterofonen, før jeg gav dig den.
Det er stort set sådan, Morpho-maskinen lyder.
Den lyder som æterofonen.
Lidt højere. Der. Og næste tone er lidt lavere.
Okay, okay. Altså...
- Pis. - Du var så tæt på. Du kan godt.
Vent! Det er æterofonen! Sæt æterofonen ind i Morpho-maskinen!
Ti stille! Undskyld, mr. Hubbard. Vi prøver noget, så ti stille.
Ja! Du gjorde det!
Vi gjorde det! Vi gjorde det!
Okay, tag det roligt.
- Det er fantastisk. - Wow, hvor er det sejt.
Vi skulle lige til... Vi fik stort set samme idé.
Min var lidt mere A til C, mens jeres var mere A til B.
Jeg ville have sat æterofonen ind i den, men det var en fælles indsats.
- Ja. - Den er klar. Den har en ny startskærm.
- Har I nogen mønter? - Ikke nødvendigt. Der står "Indsæt kort".
Hold da kæft.
INDSÆT KORT
BASERET PÅ M.O. WALSHS BOG
TIL MINDE OM RICHARD J. ANOBILE
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve