GIORGIO PRESENTERAR VÄRLDENS STÖRSTA PASTA!
VÄLKOMMEN TILL DEERFEST 150 ÅR
Pappa, är det där en ny lunnefågelgrej? Du brukade ge mamma en varje år.
Gissa hur länge det tog honom att vinna den åt mig?
Grabben sa att min stil var fin.
Förlåt, lunnefågel?
Okej. Det var en kylig oktoberkväll för 23 år sen,
och den unga Cassandra Hubbard var ute på sin första dejt
med en viss Dustard John Hubbard...
Vänta, heter du Dustard Hubbard?
Mr Hubbard räcker.
Och Dustard ville spela Pricka ballongen,
för han ville vinna en uppstoppad lunnefågel, för...
Cass sa att den var söt.
Ja, så han klev fram och kastade pil efter pil
utan att kunna spräcka en enda ballong.
De där spelen är riggade.
I alla fall återvände min pappa senare på kvällen
och betalade killen som skötte Pricka ballongen
för varenda lunnefågel han hade,
så han kunde ge min mamma en varje år på hennes födelsedag.
Så säker var han på att de skulle vara ihop för alltid.
Så rart. Men du utelämnade det bästa, Trina.
Jag skötte pariserhjulet den kvällen,
och din pappa gav mig 20 dollar för att stanna det i topp,
så han fick lite mer tid med din mamma.
Typ en smärre kidnappning?
Det låter så.
Det var känt som romans på den tiden.
Jag hade helt glömt att det var dig jag mutade.
Tja, jag gör väl inget starkt intryck.
Ungdomar, vill ni pröva den mekaniska tjuren?
Kön är ganska kort just nu.
Vill du pröva den igen?
Nej. Alltså, jag kunde, bara för att jäklas med folk.
Varför är det att jäklas med folk?
Ni vet, alla tror att jag är så fixerad vid cowboygrejer
att jag skulle gilla det.
- Som en kul grej. - Jag följer med dig, mr Kovac.
- Okej, partner. - Howdy.
- Vi kör. - Hoppla.
- Yeehaw. - Vi gör det.
Ha en bra dag, gamle kompis.
Jag minns ingenting om den killen från high school.
Förutom den gången då
han spydde i botaniska trädgården.
Jag har ett helt annat minne av den historien.
- Var tror du att han spydde? - Nej, det där med lunnefågeln.
Jag sa aldrig att jag tyckte lunnefåglar var söta.
Det tror jag att du gjorde.
Nej, du sa: "Visst är de här lunnefåglarna söta?" Och jag sa: "Ja."
För jag ville att du skulle gilla mig.
Tja, det hade du inte behövt göra. Jag gillade dig från början.
Ja. Fortsätt röra, pojkar. Nudlarna får inte klibba ihop.
Kom ihåg, det ska vara mi famiglia, inte "mi klibbiga".
- Giorgio! Hur går det? - Hej, läget, Nat?
Det går rätt bra, tack. Inga stora problem.
Lite orolig för åskvädret.
Ni vet? Jag gör en pastahåla för barnen.
Och spaghetti blir tungt när det blir vått,
och jag vill inte krossa nåt barn till döds.
- Ja. - Ni vet? Hur är läget?
Vi mår jättebra.
Minns du min dotter Savannah, som jag fick med mitt ex Mike?
Visst. Jag har faktiskt velat prata med dig, Savannah.
Varför då?
På galan hörde jag dig säga att
du inte ville åka till Frankrike bara för att du fick "fransk".
Jag vill att du lyssnar på mig, okej?
Frankrike kan skita på sig. Okej?
Ursäkta mitt kryddade språk.
Men som en som fick press på sig som pojke
att bli superstjärna i hockey,
undrar jag som Giorgio vad du som Savannah skulle vilja göra.
Tja, jag har faktiskt börjat med schack.
Schack! Ja, toppen.
Torn och löpare och följa hjärtat.
Det, Savannah, är stoff till en superstjärna.
Där hör du, från en superstjärna till en annan.
Giorgio.
Jag hörde det där om att Cass nobbade din flört,
och jag kan bara säga att
hon troligen är den enda kvinnan i världen
som skulle säga nej till dig.
Kanske den enda kvinnan i civilisationens historia.
Om man vill gå så långt tillbaka.
- Jag går nån annanstans, mamma. - Okej, ring mig.
Förlåt, Savannah blir fortfarande besvärad när jag flörtar med snygga karlar
som inte är hennes far, inför henne.
Hon vill nog egentligen inte ha en styvpappa.
Vad hände mellan dig och Mikey?
Han var egentligen en skit.
Och så var han väldigt hårig, och jag gillar inte sånt.
Du förstår, jag vill kunna se en mans hud,
även huden på skallen.
Jag tycker att skalliga män är väldigt sexiga.
Det är ett intressant perspektiv du har, Natalie.
Jag tror säkert att du kommer
att göra en skallig man mycket lycklig en dag.
- Vi får se. Hej då. - Hej då.
Jag vill bara tala om
- att jag är jättebra på det här. - Okej.
Jag övar på flaskorna vid Johnson's hela tiden.
KASTA RING
- Ja! Såg du? Du såg. - Du träffade faktiskt. Absolut!
Nu mår jag dåligt.
Nej, vi har haft nog med sånt. Och... tack.
Och hör på, du kan inte må dåligt, för nu har du den här.
Bra. Så hur funkar det här?
Ska jag gå tillbaka sen och köpa nog med såna här för 30 år?
Ja, för gissa vad jag vill ha hos en kille?
Nån som är precis som pappa.
Jag trodde du ville ha nån som min bror?
Skit också. Skämtar vi redan om det där?
Man kan skämta om allt.
Okej, men allvarligt, och inget ont om mina föräldrar,
men om jag är med nån jag mötte i high school,
om 30 år från nu,
hoppar jag bokstavligen från en klippa.
Så du är inte med mig då?
Om 30 år från nu?
Jag vet inte. Tänker du vara med mig om 30 år?
Det här är ju vår första riktiga dejt, så...
Men det är en allvarlig sak att säga på första dejten.
Att du absolut vet att du inte vill vara med mig.
Inte absolut. Inget är absolut.
Men ja, jag är rätt säker på att jag inte vill vara med bara en person
- resten av livet. - Ja. Det förstår jag.
Det är bara lustigt att efter allt vi har gått igenom,
att säga det så där direkt från början,
att redan veta att du tänker bryta med mig,
är typ: "Toppen. Inte meningslöst alls."
Så...
Så nåt är meningslöst för att det tar slut en dag?
- Vad är det? - Förlåt.
Är det okej att vi tar det sakta?
Hana, jag har inte hånglat så här mycket på många år.
- Vi tar det så sakta du vill. - Okej, perfekt.
Vi kanske tar det hemma hos mig nästa gång?
Okej, sir, du kom in i mitt sovrum.
Jag visste inte att det var det.
Okej?
Jag hoppas vi hittar dem som bestal dig.
Alltså, det här är rätt många grejor för mig.
- Verkligen? Vill du inte ha fler saker? - Nej, absolut inte.
Det är en vana från internatskolan.
Där fick man inte ha många personliga saker, så...
Har du gått på internat?
Det är det första jag brukar berätta för folk.
För jag älskar när folk ser på mig som du ser på mig just nu.
Jaha, hur ser jag på dig?
Som om jag är en privilegierad rik snobb eller nåt.
Jag tycker inte att du är privilegierad.
Tja, det fanns några andra ord där också.
Tja, att gå på internatskola kanske var din pil.
Vad menar du med "pil"?
Saken du behöver få veta om dig själv för att komma vidare.
Det är det Dusty Hubbard tror är syftet med MORPHO.
Lyssnar du på vad Dusty Hubbard säger?
Jag menar, se på mig.
Även om kortet med "präst" inte var menat åt mig, räddade det mitt liv.
Det gav mig mening med livet.
Det tog mig ut ur mig själv och lät mig gå vidare
på ett sätt som nån slumpartad potential inte skulle kunna.
Jag var ensam och hade ingen, och kortet förde mig hit.
Det ledde mig...
...till dig.
Okej.
Vad är det?
Ingenting.
- Jag vet inte. Det är bara... - Sa jag nåt fel?
Jag gillar inte ditt sätt att liksom skriva om ditt narrativ.
Vad menar du?
Du gör mig till en del av din sorgliga historia
- och förväntar dig medömkan. - Nej.
Och du pratar med nån som faktiskt är ensam
och alltid har varit ensam.
Och du säger att du inte har nån fast det inte är sant.
Du har vänner. Du har familj.
Och även när du fann ditt kort den kvällen
vad din svärfar där och stöttade dig.
Så snälla, sluta...
- Det har jag aldrig sagt. - Va?
Jag sa aldrig att jag var med min svärfar.
Visst gjorde du det. Hur kan jag annars veta det?
Okej, det här är så dumt.
Jag menar, varför strider vi om det här?
Jag ska hämta en hink, för...
...jag litar inte riktigt på den där silvertejpen.
Och du och jag ska bli berusade
och fortsätta hångla som om vi går i mellanstadiet. Okej?
Okej.
Okej. Ska vi köpa en rulle med 50 biljetter eller...
Är det för mycket?
Hej. Vad kostar en tur på pariserhjulet?
- Hur mycket? - Köp 50,
ifall jag vill kidnappa dig igen.
Varför inte? Du har råd.
Ursäkta? Har jag råd?
Jag tänkte inte säga nåt,
men jag gick på din gala och 100 dollar är mycket för de flesta.
Jag menar, inte för "kungliga" förstås,
men jag tjänar åtta dollar i timmen.
Och om det stämmer som din mamma sa att det är svindel...
Okej, vänta lite nu...
- Nej. Det här är bra. - Va?
Jag är faktiskt... glad att du sa nåt.
Alltså, är din potential "detektiv"?
Nej, "tatueringsartist". Jag gjorde Dustys.
Du gjorde ett strålande jobb, Liz.
Jaha, okej, för jag trodde att du hade löst hela gåtan.
Ja, för min sluga plan var att lura av hela stan
några tusen dollar
och sen lura i folk att jag är speciell
genom att bygga en maskin som säger att jag är kunglig,
vilket är en potential som är jävligt förvirrande...
- Hur uttryckte du det, Dusty? - Helt ouppnåelig.
Ja, helt ouppnåelig.
Och allt jag behövde göra för att få alla att spela med
är att använda mina datorfärdigheter
och manipulera maskinen att ge dig och bara dig
ett kort med texten "tatueringsartist",
vilket jag antar är en livslång dröm som du aldrig har berättat för nån om?
Ja.
Cass, ska vi ta biljetterna och gå?
Okej! Hör upp, allihop! Det är jag, det onda geniet
som räknade ut allas hemliga förhoppningar och drömmar här i stan,
och använde det mot er.
Och varför?
För att tjäna två dollar i 25-centare
och sälja några jävla collegetröjor, förstås!
Ni borde buga.
- Cass! - För jag är er drottning. Ja, jag är...
- Vadå? - Gör det inte här.
- Inte på Deerfest. - Okej,
för vi kanske inte vill ha vittnen till det jag tänker göra med dig.
Inga vittnen. Ursäkta oss. Här kommer kungliga hovet!
Lycka till, älskling.
Jag ska pröva på den mekaniska tjuren.
HÖLABYRINT KAN DU HITTA UT?
Cass. Låt oss få det avklarat.
Berätta vilken hemsk människa jag är och hur mycket fel jag har gjort mot dig,
och utmåla dig själv som offret, som du alltid gör.
Vad i jösse namn är det där?
- En kram. Det kallas kram. - Jag behöver ingen kram.
Jag vet. Du behöver ingen kram Du behöver inte mig.
Cass, var inte så dramatisk.
Jag är inte dramatisk.
Jag låter dig bara veta att du har sårat mig för många gånger.
Lägg av. Vi har båda sagt saker. Så är det mellan mödrar och döttrar.
Du vet att allt jag säger är för att beskydda dig.
Du kan släppa nu.
Cass.
Okej.
Du var där.
Kvällen jag fann mitt kort i rännstenen var du där.
Varför sa du inget när vi träffades här?
Jag mindes dig inte först.
Jag minns inte vartenda fyllo jag har sparkat ut ur en bar.
Och kragen var ny.
Du var bartendern.
Och du var fyllot.
Blev packad och muckade med alla som tittade på dig.
Därför blev du utkastad.
Sen kom din svärfar fram och bad om ursäkt,
och sa att du var på genomresa och inte skulle komma tillbaka.
Att du just hade spritt ut din frus aska och inte var dig själv.
Hans dotter.
- Vadå? - Hon var hans dotter också.
Ja. Så, jag menar,
det kändes inte som nåt jag borde ta upp, du vet.
Typ: "Hej, världen är liten, men jag var där ditt livs värsta kväll."
- Men du jobbade där. - Och?
Jag var bara på genomresa men du jobbade där,
alltså var du i en annan stad där MORPHO fanns.
Och du nämnde det aldrig.
Så allt prat, typ: "Jag behöver inte den där saken",
eller "om några månader kommer ingen att prata om det här..."
Okej, men du berättade aldrig om det där kortet.
Du höll det för dig själv.
Jag hade mina skäl.
Ja, jag har också mina skäl.
Alltså... jag är en person, du vet?
Du vill liksom tro att det här kortet ledde dig till mig.
Men du känner mig inte ens.
Jag tror inte att nån här känner dig, Hana.
Hör på, jag har inga svar åt dig.
Du måste sluta söka efter tecken.
- Ja! Jag lyckades. - Sluta.
- Nej. Du är så liten. - Inte alls...
- Vill du inte ha den? - Jo.
- Hej. - Hej.
Vad hände där inne? Mördade du din mor?
Jag har visst en spade i bilen.
Jag gav henne en kram.
Wow. Det var tufft.
- Vill du åka i pariserhjulet ändå? - Ja, vi gör det.
Du behöver inte säga ja bara för att jag vill göra det.
Det är kallt. Det kan bli regn. Vi kan bli blöta om ändan.
Jag vet inte. Vi överlever nog.
Hej. Hur kommer man ut härifrån? Jag går i cirklar.
Det är väl poängen?
Värdelös generation.
- Hallå? - Är det Isabelle Fontaine?
Det är borgmästare Fontaine. Vem är det?
Det här är dr Woods. Ringer jag olämpligt?
Jag vet inte vad jag ska svara på det.
Vad gäller det?
Jag är här hos mr Johnson... Walter Johnson,
som har haft en hjärtepisod.
Vad är en hjärtepisod? Vad betyder det?
En hjärtattack.
Nå, hur är det med honom?
Han är lite förvirrad, men jag pratade med honom nyss.
Varför berättar du det här?
Ringer du alla i stan och berättar nyheten?
Nej. Jag beklagar.
Det är svårt att få klar kommunikation med honom,
men jag tänkte att du var hans fru.
Att jag är hans fru? Alltså, jag är gay.
Varför i hela världen tror du det?
Han har dig listad som närmast anhörig.
Det var så jag fick ditt nummer.
Har han ingen annan?
Tydligen inte.
Är du kvar?
Får jag tala med honom?
Han vilar just nu.
Var är han? Är han på sjukhus?
Ja, men han har just lagts in...
Hälsa honom att jag kommer.
Okej.
Åh, helvete!
Jösses. Herregud.
Oj. Jäklar. Vad var det?
Dusty, gjorde du det här?
Stängde jag av strömmen i hela stan
för att få några minuter ensam med min fru i pariserhjulet?
Nej. Men jag önskar att jag hade kommit på det.
Okej. Är vi i säkerhet här uppe?
Jadå. Vi är i säkerhet.
Jag menar, vi sitter i en metallåda högt upp i luften
mitt i ett växande åskväder.
- Hallå? - Raring.
- Okej. - Det där var inte idealiskt, va? Okej.
- Dusty, var försiktig. - Ingen fara. Hallå, är...
Kan nån få den att röra sig? Finns det en vev?
GUNGA INTE MED SÄTET
Hej, Dusty.
Hej, själv.
- Vem var det? - Ingen.
Bara en vän.
Gick strömmen? Vi hade sex.
I ett snurrande pariserhjul?
Jösses, Hawaii.
Kan nån hjälpa oss?
Dusty, är det du?
Giorgio.
- Oj, D, jag ska klättra upp dit! - Giorgio, nej! Det är för farligt!
D, jag kommer till dig nu.
Jag måste bara hitta... Jag måste hitta nåt högt.
- Du kan använda min kranbil. - Okej, tack så mycket.
Men en bil full av kranar hjälper nog inte.
Nej, jag jobbar åt elbolaget,
och min bil... Den har en kran.
Titta, det är typ en fruktplockarbil.
Menar du att du har en fruktplockarbil?
- Jag kallar det fruktplockarbil. - Just det.
Här, ta mina nycklar.
Det var dåligt kastat, hörru. Och så är det mörkt.
- Annars hade jag inte missat. - Giorgio, kan du komma?
- Jadå. - Tack.
- Mår du bra? - Jag hoppas bara att Trina är trygg.
Jadå. Jag såg henne med Jacob förut.
Hon såg så lycklig ut. Han också. Och de ser så jävla unga ut.
- Herregud. - De är barn.
Alltså, bokstavligen barn med runda kinder.
Jag minns inte att jag nånsin känt mig så ung.
Inte ens när vi var så där unga.
Och gjorde val som skulle påverka resten av våra liv.
Tja, vi var så unga.
Jag vet inte, Cass,
vad det betyder om våra pilar pekar i olika riktning.
Jag vet inte.
Och om min potential har nåt att göra med senaste gången vi var åtskilda,
kanske...
...kanske vi borde se hur det känns att vara åtskilda ett tag.
Kanske är din potential bara ouppnåelig
när du är med mig.
Känns det inte som om vi borde ta reda på det?
Visste du att lunnefåglar är monogama?
Visste du det?
Tja, det stod i nån bok du gav mig
som en liten julklapp eller nåt.
Där stod att hanen och honan
gick skilda vägar cirka åtta månader under året.
Skilda vägar.
Men på nåt sätt hittar de alltid tillbaka till varandra.
Men vi är inte lunnefåglar.
- Jag är inte rädd. - Inte?
Inte alls. Nej.
För det här är trä. Och blixtar hatar trä, så...
Och nu när strömmen är borta
kan vi hångla offentligt utan att nån kastar ogillande blickar.
Eller så kan jag passa på och smyga mig iväg från dig
eftersom vi ska göra slut.
Oj. Skämtar vi om det där nu?
Man kan skämta om allt.
Nåja, det här är redan fler stunder än jag trodde att jag skulle få med dig.
Så det är ett stort plus för mig.
Sammantaget.
Så när ska vi hångla?
Just nu.
Jacob!
Trina!
Jacob!
Hallå? Hjälp mig!
- Vem är det? Är det nån där? - Det är borgmästare Fontaine!
Borgmästaren, är allt väl?
Nej! Jag ser knappt händerna framför mig,
och mitt jäkla knä krånglar igen.
Okej. Ingen panik.
- Vem är det? - Det är Beau.
Vem är Beau?
Han är den som ska få dig ut därifrån.
DEERFIELD ELBOLAG
- Hej. - Hej.
Jag tar med D först, för han verkar mest rädd.
Jag är inte mest rädd.
Ta med Cass. Ta med henne.
- Okej, Cassie. Jag har dig. - Okej.
- Jag har dig. - Håll stadigt.
- Vi håller i dig båda två. - Bra, Cassie. Bra.
- Dusty, håller du i mig? - Jadå.
- Ja. Okej, raring. - Okej.
Jag tar ner er.
Jösses, Giorgio! Det var fantastiskt. Vi räddade stan.
Du, Nat. Du sa att Savannah inte vill ha en styvpappa.
Ja.
Kanske en styv-Giorgio?
- Izzy, är du kvar? - Ja?
Ja! Varför dröjde det så länge?
Förlåt. Jag fick lämna in den här vid ingången.
- Vilken då? - Den här.
Herregud.
Tack.
Du är i säkerhet, Izzy.
Vad gör du? Jag kan gå själv.
Jag föredrar att bära dig, ma'am.
Okej, då.
Det börjar regna.
VÄLKOMMEN TILL DEERFIELD STADSGRÄNS
Var är ni nånstans? Vi passerar Dear Izzy.
Vänta, jag ser er.
- Vadå? Jag ser er inte. - Mamma! Pappa!
Där är hon. Där är... Hallå!
- Är du oskadd? - Ja.
Ja?
Vart tog Beau vägen?
Jag vet inte. Vi blev åtskilda. Mår ni bra?
- Jadå. Vi mår bra. - Jadå.
Vi träffades nästan av blixten,
- men vi mår bra. - Jadå.
Vad är det där?
Vad står det?
"Är du redo för nästa stadie?"
Så har den aldrig gjort förut.
BASERAD PÅ BOKEN SKAPAD AV M.O. WALSH
Undertexter: Bengt-Ove Andersson