JELEŇFEST 150
GIORGIO PREDSTAVUJE NAJVÄČŠIE ŠPAGETY NA SVETE!
VITAJTE NA 150. ROČNÍKU JELEŇFESTU
SKRYTÝ POTENCIÁL
Takže, oci, to je akože nový mníšik? Každý rok kúpiš mame jedného?
Vieš, ako dlho mu trvalo, kým mi to vyhral?
Chlapec vravel, že mám skvelú formu.
A čo s mníšikom?
Dobre. V jeden chladný októbrový večer pred 23 rokmi
bola mladá slečna Cassandra Hubbardová na úplne prvom rande
s istým Dustardom Johnom Hubbardom...
Počkať, voláte sa Dustard Hubbard?
Pán Hubbard.
A Dustard chcel prepichnúť balóny,
lebo chcel vyhrať vypchatého mníšika...
Podľa Cass bol zlatý.
Áno a tak sa toho chopil. A hádzal šípku za šípkou,
a neprepichol ani jeden balón.
Tie hry sú v podstate podvod.
Otec sa však neskôr večer vrátil
a zaplatil chlapcovi, ktorý tam pracoval,
za každého mníšika, čo mali,
aby mohol mame každý rok na narodeniny jedného dať.
Tak veľmi si bol istý, že budú spolu naveky.
Veľmi pekné. Ale vynechala si to najlepšie, Trina.
V tú noc som obsluhoval ruské koleso
a tvoj otec mi zaplatil 20 dolárov, aby som ho hore zastavil,
aby mal trochu času navyše s mamou.
Takže, taký malý únos?
Znie to tak.
Vtedy sa to volalo romantika.
Úplne som zabudol, že som podplatil teba.
No, tak som asi nezanechal dojem.
Hej, chcete skúsiť mechanického býka?
Zdá sa, že tam teraz nie je rad.
Skúsiš to znova?
Nie. Teda, mohol by som zase ísť a dopliesť tak ľudí.
Ako to dopletie ľudí?
Len, že, vieš, všetci si myslia, že som posadnutý kovbojmi,
tak by som to mohol prijať.
- Ako zo srandy. Hej. - No, ja pôjdem s vami, pán Kovac.
- Dobre, partnerka. - Čauky.
- Poďme na to. - Do sedla.
- Jíha. - Dopleťme ich.
Zabav sa, starký.
Vôbec si o ňom nič zo strednej nepamätám.
Okrem toho,
keď vracal v botanickej záhrade.
Vieš, ja si ten príbeh pamätám úplne inak.
- Prečo? Kde podľa teba vracal? - Nie, tých mníšikov.
Nikdy som vlastne nepovedala, že sú zlatí.
Myslím, že povedala, Cass.
Nie, ty si povedal: „Nie sú mníšikovia zlatí?“ A ja že áno.
Lebo, veď vieš, chcela som sa ti páčiť.
Nuž, to vôbec nebolo treba. Od začiatku si sa mi páčila.
Hej, len ďalej miešajte, chlapci. Nechcem, aby sa špagety zrazili.
Pamätajte, mi famiglia, nie mi „zrazelia“.
- Giorgio! Ako? - Ahoj, ako sa máš, Nat?
Celkom super, vďaka. Hej, v pohode.
Trocha sa bojím búrky.
Vieš? Snažím sa pre deti urobiť špagety.
A dokážu byť veľmi ťažké, keď sú mokré,
a nechcem dieťa udláviť na smrť.
- Hej. - Vieš? Ako sa máte?
Výborne.
Pamätáš si moju dcéru Savannah od exmanžela Mika?
Iste. Vlastne som sa s tebou chcel rozprávať, Savannah.
Prečo?
Nuž, na gala som počul, ako vravíš,
že si nechcela ísť do Francúzska iba kvôli kartičke.
A počúvaj, dobre?
Francúzsko si môže trhnúť. Jasné?
Pardon za podrezaný jazyk.
Ale ako chlap, na ktorého od malička vyvíjali tlak,
aby bol hokejová superstar,
by som ja, Giorgio, chcel vedieť, čo ty, Savannah, chceš robiť.
No, vlastne ma bavia šachy.
Šachy! Áno, super.
Veže a strelci a ísť si za srdcom.
Také sú superhviezdy, Savannah.
A to hovorí jedna superstar druhej.
Giorgio.
Chcem len povedať, že som počula, že Cass odmietla tvoje návrhy
a neviem, či to pomôže,
ale je to asi jediná žena na celom svete,
ktorá by ťa odmietla.
Možno jediná žena v histórii ľudstva.
Ak chceš ísť tak ďaleko.
- Idem niekde inde, mami. - Dobre, zavolaj.
Prepáč, Savannah je stále nepríjemné, keď flirtujem s fešákmi
a nie je to jej otec.
Asi fakt nechce nevlastného otca.
Čo sa vlastne medzi tebou a Mikeym stalo?
Bol tak trochu debil.
A bol aj veľmi chlpatý a to nie je pre mňa.
Vieš, rada vidím mužskú pokožku,
aj pokožku lebky.
Plešatí muži sú veľmi sexy.
Nuž, máš veľmi zaujímavý pohľad, Natalie.
Som si istý,
že jedného dňa bude nejaký plešatý chlap veľmi šťastný.
- Uvidíme. Ahoj. - Ahoj.
Dobre, len upozornenie.
- Som v tom neobyčajne dobrý. - Dobre.
Vkuse u pána Johnsona trénujem na fľašiach.
HOD OBRUČOU
- Áno! Videla si to? Videla si to. - Trafil si. Hej!
No, teraz mi je zle.
Nie, už sme sa dlho cítili zle a... Ďakujem.
A pozri, nemôžeš sa cítiť zle, lebo teraz máš toto.
Husté. Ako to funguje?
Vrátim sa neskôr a kúpim ich dosť, tak na 30 rokov?
Hej, lebo vieš, akého chcem chlapa?
Niekoho, kto je presne ako môj otec.
Myslel som, že hľadáš niekoho ako môj brat.
Doriti. Dobre, takže už o tom žartujeme?
Vtipy nemajú hraníc.
Dobre, ale fakt, akože bez urážky rodičom,
ale ak budem stále s niekým zo strednej
tak o 30 rokov,
doslova sa hodím z útesu.
Takže nebudeš teda so mnou?
Akože o 30 rokov?
Neviem. Ty so mnou plánuješ byť o 30 rokov?
Veď toto je naše prvé rande, čiže...
Viem, ale sila, že si to povedala na prvom rade.
Akože určite vieš, že so mnou nechceš byť.
Nie je to určite. Nič nie je určite.
Ale hej, som si celkom istá, že nechcem byť len s jednou osobou,
- po zvyšok života. - Hej. Úplne chápem.
Ja len že je sranda, že po všetkom, čo sme si prežili,
to len tak hneď povieš.
Už teraz viem, že sa so mnou rozídeš,
super, vôbec to nie je zbytočné.
Takže...
Takže niečo nemá zmysel, lebo sa to raz skončí?
- Čo? - Prepáč.
Môžeme trochu spomaliť?
Hana, toto je najväčšie vzrušenie za posledné roky.
- Môžeme spomaliť, ak treba. - Dobre, super.
Možno to nabudúce spravíme u mňa?
Dobre, pane, vy ste mi prišli do spálne.
Nevedel som, že je to spálňa,
jasné?
Len dúfam, že nájdeme tých, čo ťa vykradli.
Dobre, toto je na mňa vlastne veľa vecí.
- Fakt? Nechceš viac vecí? - Nie, neznášam veci.
Je to ako opica z internátnej školy.
Nepovoľujú tam veľa osobných vecí...
Nevedel som, že si tam chodila.
Fakt? Väčšinou to ľuďom hneď poviem.
Lebo skrátka zbožňujem, keď sa na mňa pozerajú ako ty teraz.
Čože? No, a ako sa pozerám?
Akoby som bola nejaké zvýhodnené, zbohatlícke decko či čo.
Nemyslím, že si zvýhodnená.
Dobre, povedala som aj iné veci.
Nuž, možno internát bola tvoja šípka.
Čo myslíš tou „šípkou“?
No, niečo, čo ti o tebe musia povedať, aby si sa posunula ďalej.
Dusty Hubbard si myslí, že o tom je MORPHO.
Takže teraz počúvaš Dustyho Hubbarda?
No, pozri sa na mňa.
Aj keď tá kartička „otče“ nebola pre mňa, zachránila mi život.
Dala mi v živote pocit zmyslu.
Otvoril som sa a pomohla mi posunúť sa tak,
akoby len nejaký náhodný potenciál nedokázal.
Bol som sám a nikoho som nemal a tá kartička ma doviedla sem.
Doviedla...
ma k tebe.
Hej.
Čo je?
Nič.
- Neviem. Ja len... - Čo som povedal?
Fakt sa mi nepáči, ako tu prepisuješ svoj príbeh.
Ako to myslíš?
Začleňuješ ma do svojho smutného príbehu
- a čakáš, že ťa budem ľutovať. - Nie.
A hovoríš s niekým, kto je naozaj sám
a kto bol vždy sám.
A hovoríš, že niekoho nemáš, no nie je to pravda.
Mal si priateľov. Rodinu.
A dokonca aj keď si našiel kartičku,
podporoval ťa tam svokor.
Tak, prosím...
- Nikdy som to nespomenul. - Čože?
Nikdy som nespomenul, že so mnou bol svokor.
Ale áno. Ako by som to inak vedela?
Dobre, no, je to blbosť.
Teda, prečo sa vlastne o tom hádame?
Idem si po vedro, lebo...
vlastne úplne neverím tej lepiacej páske.
A opijeme sa spolu
a budeme sa ďalej bozkávať, akoby sme boli na strednej. Dobre?
Dobre.
Dobre. Takže si kúpime 50 lístkov, alebo...
Asi priveľa, čo?
Zdravím. Koľko stojí jedna jazda na kolese?
- Koľko? - Zober 50,
keby ťa chcem znova uniesť.
No, prečo nie? Môžeš si to dovoliť.
Prepáč, čože? Môžem si to dovoliť?
Vieš čo, nechcela som nič hovoriť,
ale išla som na gala a 100 dolárov je pre väčšinu veľa.
Teda asi nie pre „kráľovnú“,
ale ja práve zarábam osem dolárov za hodinu.
A ak tvoja mama neklamala, a je to podvod...
Dobre, zadrž...
- Nie. Dobré. - Čože?
Vlastne... som rada, že si niečo povedala.
Vyšiel ti potenciál „detektívka“?
Nie, „tatérka“. Tetovala som Dustyho.
A veľmi pekne to vyšlo, Liz.
Dobre, lebo som mala pocit, že si už na všetko prišla.
Hej, lebo mojím majstrovským plánom bolo podviesť celé mesto
o pár tisíc dolárov,
vzbudiť pocit, že som špeciálna tak,
že som zostavila stroj, ktorý tvrdí, že som kráľovná,
čo je potenciál, doriti, fakt mätúci a...
- A ako to bolo, Dusty? - Úplne nedosiahnuteľný.
Úplne nedosiahnuteľný.
A všetkých som presvedčila,
keď som jednoducho využila svoje programovacie zručnosti
a nejako zmanipulovala tento stroj, aby tebe a jedine tebe
poskytol kartičku „tatérka“,
čo je, tipujem, celoživotný sen, o ktorom si nikomu nepovedala?
Áno.
Cass, môžeme si len kúpiť lístky a ísť?
Dobre. Pozor! Pozor! To som ja, geniálny zloduch,
ktorý prišiel na tajné túžby a sny všetkých ľudí v tomto meste
a použila som ich proti vám.
A prečo?
Aby som získala až dva doláre
a predala nejaké posraté mikiny, iste. Jasné!
Mali by ste sa pokloniť.
- Cass! - Lebo som vaša kráľovná. Hej, som...
- Čo? - Prosím, tu nie.
- Nie na Jeleňfeste. - Dobre, hej,
lebo možno nechceme svedkov na to, čo sa ti chystám urobiť.
Bez svedkov. Prepáčte. Ide kráľovský súd!
Veľa šťastia, zlatko.
Tak skúsim mechanického býka.
BLUDISKO NA JELEŇFESTE NÁJDETE CESTU VON?
Cass. Tak už to dokončime.
Tak už mi povedz, aká som hrozná, ako som ti veľmi ublížila,
a urob zo seba obeť tak, ako to robíš vždy.
Čo je to, preboha?
- Objatie. Volá sa to objatie. - Nepotrebujem objatie.
Ja viem. Viem. Nepotrebuješ objatie. Nepotrebuješ mňa.
Ach, Cass, nebuď dramatická.
Nie som dramatická.
Len ti dávam najavo, že si mi príliš veľakrát ublížila.
Ach, prosím ťa. Obe sme niečo povedali. Tak to medzi matkami a dcérami chodí.
Dobre vieš, že všetko, čo poviem, je pre tvoju ochranu.
Už ma môžeš pustiť.
Cass.
Dobre.
Bola si tam.
V tú noc, keď som našiel kartičku v jarku.
Prečo si mlčala, keď sme sa tu stretli?
Najprv som si ťa nepamätala.
Nepamätám si každého ožratého debila, čo vykopnem z baru.
A golierik bola novinka.
Bola si za barom.
A ty ten debil.
Ožieral si sa a bil sa s hocikým, kto sa na teba pozrel.
Tak som ťa vykopla.
Potom prišiel tvoj svokor a ospravedlnil sa mi
a povedal, že si len prechádzal mestom a že sa nevrátiš.
Že si práve rozprášil manželkin popol a nie si sám sebou.
Jeho dcéry.
- Čože? - Bola to aj jeho dcéra.
Áno. Takže, no,
nemala som pocit, že by som to mala spomínať, vieš?
Akože: „Hej, svet je malý, ale bola som pri najhoršej noci tvojho života.“
- Ale pracovala si tam. - A?
Ja som len prechádzal mestom, ale ty si tam pracovala,
čo znamená, že si bola v meste, kde existovalo MORPHO.
A nikdy si to nespomenula.
Takže všetko to: „Ja to nepotrebujem,“
alebo „o pár mesiacov o tom nikto nebude hovoriť...“
Dobre, no, nikdy si nikomu nepovedal o kartičke.
Nechal si si to pre seba.
Mal som na to dôvody.
Hej, no, aj ja mám svoje dôvody.
Akože... Som človek, vieš?
Chceš veriť tomu, že ťa táto kartička priviedla ku mne.
A vlastne ma ani nepoznáš.
Myslím, že nikto ťa tu nepozná, Hana.
Pozri, nemám pre teba odpovede.
Musíš prestať hľadať znamenia.
- Áno! Je to tam. - Čože.
- Nie. Si taká malá. - Nie som.
- Chceš? - Áno.
- Ahoj. - Ahoj.
Čo sa tam stalo? Zabila si svoju mamu?
Tuším mám v aute lopatu.
Len som ju objala.
Páni. To je husté.
- Chceš ísť vôbec na koleso? - Áno. Áno, poďme.
Vieš, nemusíš súhlasiť len preto, že chcem ísť ja.
Je zima. Možno bude pršať. Možno sa nám zamočia riťky.
Neviem. Myslím, že to prežijeme.
Hej. Ako sa odtiaľto, dopekla, dostanem? Dokola blúdim.
Nejde práve o to?
Nepoužiteľná generácia.
- Haló? - Isabelle Fontainová?
Tu starostka Fontainová. Kto volá?
Tu Dr. Woodsová. Ruším?
Ani neviem, ako na to odpovedať.
Čo potrebujete?
Som tu s pánom Johnsonom
a mal srdcovú príhodu.
Čo je to srdcová príhoda? Čo to znamená?
Mal infarkt.
No a je v poriadku?
Áno. Trochu zmätený, ale pred pár minútami sme sa rozprávali.
Prečo mi to teda hovoríte?
Voláte každému v meste a hovoríte im túto novinu?
Nie. Pardon.
Nevyjadroval sa veľmi jasne,
myslela som, že ste manželia.
Ja že som jeho manželka? Zlatko, som lesbička.
Prečo by vám niečo také napadlo?
No, má vás uvedenú ako pohotovostný kontakt.
Preto mám vaše číslo.
Nikoho iného nemá?
Asi nie.
Ste ešte tam?
Môžem s ním hovoriť?
Oddychuje.
Kde je? Kde... Je v... Je v nemocnici?
Práve ho prijali...
Povedzte mu, že idem.
Dobre.
Á, doriti!
No, doriti. Preboha.
Doriti. Čo to bolo?
Dusty, to ty?
Či som vypol prúd v celom meste,
aby som získal pár minút osamote s manželkou na vrchole kolesa?
Nie. Kiežby mi to ale napadlo.
Dobre. Je to tu hore bezpečné?
Hej. Hej, sme v pohode. V pohode.
Teda, sedíme len v kovovej škatuli zavesenej v nebi
počas možno prebiehajúcej búrky s bleskami.
- Haló? - Zlato.
- Dobre. - To nebolo ideálne, že? Dobre.
- Dusty, opatrne. - To nič. Hej. Je...
Môže to niekto posunúť? Je tam nejaká páka či tak?
Čau, Dusty.
Čauko.
- Kto je to? - Nikto.
Len kamarát.
Vyplo prúd? Milovali sme sa.
Na pohybujúcom sa kolese?
Ježišikriste, Havaj.
Pomôžete nám, prosím?
Dusty, si to ty?
Giorgio.
- Ach, D, vyleziem tam! - Nie, Giorgio! Je to príliš nebezpečné!
D, idem hneď po teba.
Len musím nájsť... musím nájsť niečo vysoké.
- Môžete použiť moju dodávku s plošinou. - Dobre, vďaka.
Ale nemyslím, že nám pomôže geometria.
Nie, pracujem pre elektrikárov,
a moja dodávka... Má plošinu. Je to žeriav.
Ako pracovná.
Braček, vravíš, že máš pracovnú plošinu?
- Ja tomu vravím pracovná. - Pracovná.
Na, tu sú moje kľúče.
Dobre. Nuž, to bol zlý hod, kamoš. Zlý hod. Navyše je tma.
- Lebo inak by som to chytil. - Giorgio, ideš?
- Hej. - Ďakujem.
- V pohode? - Len dúfam, že aj Trina.
Ach, hej. Hej. Videl som ju predtým s Jacobom.
Bože, vyzerala tak šťastne. Obaja. Doriti, vyzerajú tak mlado.
- Bože. - Sú to bábätká.
Akože doslova zlaté detské tváričky.
Nepamätám si, že by som sa tak niekedy cítil.
Teda ani, keď sme boli v ich veku.
Rozhodovali sme sa s dôsledkami na naše životy.
Hej, no, áno.
Neviem, Cass,
čo znamená, ak naše šípky neukazujú rovnakým smerom.
Neviem.
A ak môj potenciál nejako súvisí s obdobím, keď sme boli od seba,
možno...
možno by sme mali zistiť, aké je to byť na chvíľu od seba.
Teda, možno je tvoj potenciál úplne nedosiahnuteľný,
len kým si so mnou.
Ale nemáš pocit, že to máme zistiť?
Vedel si, že mníšikovia sú monogamní?
A ty si vedela, že mníšikovia sú monogamní?
No, bolo to v nejakej knihe, čo si mi dal ako darček do ponožky či čo.
A bolo tam napísané, že samec a samička mníšika
si asi osem mesiacov do roka idú každý svojou cestou.
Sú skrátka od seba.
Ale nejakým spôsobom vždy nájdu spôsob, ako sa k sebe vrátiť.
Ale my nie sme mníšikovia.
- Nebojím sa. - Ach, hej?
Vôbec sa nebojím. Hej.
Lebo toto je drevo. A blesky neznášajú drevo, takže...
A keď teraz vypadol prúd,
môžeme sa otvorene bozkávať na verejnosti a nikto nebude zazerať.
Alebo môžem využiť túto príležitosť a potajomky ťa opustiť,
keďže sa rozídeme.
Fíha. Dobre, takže teraz žartujeme aj o tom?
Vtipy nemajú hraníc.
Hej. No, už toto je oveľa viac chvíľ, než som myslel, že spolu strávime.
Takže by som povedal, že je to pre mňa veľká výhra.
Tak celkovo.
Takže kedy sa budeme bozkávať?
Teraz.
Jacob!
Trina!
Jacob!
Haló? Pomôžte mi!
- Kto je to? Je tam niekto? - Starostka Fontainová!
Starostka Fontainová, ste ok?
Nie! Ledva si vidím ruky pred očami
a znova ma kvári to poondiate koleno.
Dobre. Nepanikárte.
- Kto je tam? - Beau.
Beau?
Ten, čo vás odtiaľ dostane.
- Čau. - Čau.
Dobre, zoberiem najprv D-ho, lebo mi pripadá zľaknutejší.
Nie som.
Len zober Cass. Zober Cass.
- Dobre, Cassie. Držím ťa. Držím, Cass. - Dobre.
- Držím ťa. - Nehýb sa.
- Obaja ťa držíme. Tak. - Pekne, Cassie.
- Dusty, držíš? - Držím.
- Ok, zlato. - Ok.
Zložím vás dole.
Preboha, Giorgio! To bolo úžasné. Zachránili sme mesto.
Hej, Nat. Vieš, ako si povedala, že Savannah nechce nevlastného otca?
Hej.
A čo nevlastný Giorgio?
- Ste ešte tam, Izzy? - Áno?
Áno! Prečo to tak trvalo?
Prepáčte. Donútili ma to vyložiť pri kontrole.
- To? - Toto.
Preboha.
Ďakujem.
Už ste v bezpečí, Izzy.
Čo to robíte? Prejdem to aj sama.
Radšej vás odnesiem, madam.
Tak dobre.
Začína pršať.
VITAJTE V DEERFIELDE HRANICA MESTA
Hej, kde ste? Prechádzame okolo Milej Izzy.
Počkaj, vidím.
- Ja vás nie. - Mami! Oci!
Tu je. Tu je... Hej!
- Si ok? - Áno.
Áno?
Čo Beau?
Neviem. Rozdelili sme sa. Ste v poriadku?
- Áno. Hej, sme v pohode. - Hej.
Skoro nás zabili blesky,
- ale sme v pohode. - Hej.
Čo je to tam?
Čo je tam napísané?
„Ste pripravený na ďalšiu fázu?“
To tam ešte nebolo.
PODĽA KNIHY M.O. WALSHA
Preklad titulkov: Jozef Ferencz