GIORGIO MEGFŐZI A LEGNAGYOBB FAZÉK TÉSZTÁT A VILÁGON
ÜDVÖZÖLJÜK A 150. DEERFESTEN
A NAGY SORSHÚZÁS
Apa, mostantól a maci az új lunda? Anya minden évben kap egyet?
Tudod te, meddig kínlódott, mire megnyerte?
Az árus kölyök szerint remek formában vagyok.
Bocs, de mi ez a lundaizé?
Majd én! Egy hideg októberi estén történt, 23 évvel ezelőtt.
Az ifjú Miss Cassandra Hubbard éppen első randiján volt
nem mással, mint Dustard John Hubbarddal...
Állj, a tanár bá’-t Dustard Hubbardnak hívják?
Maradjunk a Mr. Hubbardnál, jó?
Dustard mindenképpen célbadobózni akart,
hiszen meg akart kaparintani egy plüsslundát, mert...
Cass azt mondta, hogy cuki.
Ja. Duster a tettek mezejére lépett, egyik dartot dobta a másik után,
de egy nyamvadt léggömböt sem sikerült kidurrantania.
Mert az összes ilyenben csalnak.
Igen ám, de aznap este a jó Dustin visszament a bódéhoz,
és megvette az árustól az összes lundát,
hogy aztán anyámnak minden szülinapjára adhasson egyet.
Ennyire biztos volt abban, hogy örökké együtt lesznek.
Ez tök cuki, Trina, de kihagytad a legjobb részt.
Az óriáskereket aznap én működtettem,
és apád 20 dollárt fizetett, hogy megállítsam menet közben,
hogy még több időt tölthessen el anyáddal.
Ja, afféle lájtos emberrablás?
Úgy hangzik.
Akkoriban ezt romantikázásnak hívták.
Tökre elfelejtettem, hogy téged fizettelek le.
Ezek szerint nem teszek nagy benyomást másokra.
Kipróbáljátok a műbikát?
Elég rövid a sor.
Megint fel akarsz ülni?
Nem. Haver! De felülhetnék, csak hogy megzavarjam a népet.
Mármint hogyan?
Mert, hát, mindenki azt hiszi, hogy fullba’ nyomom a cowboyszarságot.
Mondjuk, néha túlspilázom.
- De csak poénból. Ja. - Felülök én magával, Mr. Kovac.
- Rendben, partner. - Hejhó, Ráró!
- Adjunk a melónak! - Nyeregbe!
- Gyí! - Verjük át őket!
Jó mulatást, haver!
Az arcát sem tudom felidézni a gimiből.
Illetve,
ő hányta össze a botanikus kertet.
Én tök másképp emlékszem arra a sztorira.
- Miért, szerinted hol rókázott? - Nem, a lundásra.
Soha nem mondtam, hogy a lundák cukik.
Szerintem meg mondtad, Cass.
Nem, te mondtad, hogy: „Hát nem cukik ezek a lundák?” Én meg erre: „De.”
Mert azt akartam, hogy kedvelj.
Hát, semmi szükséged nem volt rá. Az első pillanattól fogva kedveltelek.
Ez az! Izomból kavarjátok! Nehogy összeragadjon a tészta!
Összefőzzük, családiasan, nem összeragasztjuk szexuálisan.
- Giorgio! Giorgio! Mizu? - Hahó, Nat!
Elvagyunk, kösz. Semmi ’leges.
A vihar picit aggaszt.
A gyerekeknek főzzük a tésztát, érted.
És a spagetti rohadt nehéz, ha megszívja magát,
és összezúzhat egy gyereket.
- Aha. - Szóval, ja. Ti? Megvagytok?
Ó, minden csodás.
Ugye találkoztál már Savannah-val, aki az exférjemtől, Mike-tól született?
Hogyne. Amúgy is beszélni akartam veled, Savannah.
Miért is?
A gálán azt mondtad,
csak mert a „Franciát” kaptad, nem akarsz elmenni Franciaországba.
De mondok én neked valamit.
Franciaország mehet a picsába, oké?
Elnézést a szókimondó tartalomért!
De olyan férfiként, akit gyerekként nyomasztottak,
hogy szupersztár hokikapus legyen,
én, azaz Giorgio, szeretném tudni, hogy te, azaz Savannah, mit szeretnél.
Hát, rákaptam a sakkra.
Sakk! Én is imádom!
Bástyák és gyalogok, kövesd a szívedet!
Ez, Savannah, a szupersztárság alapja.
Nos, tessék, egyik szupersztártól a másiknak!
Giorgio!
Csak szerettem volna elmondani, hallottam róla, hogy Cass kikosarazott,
és ha már itt tartunk,
szerintem ő a egyetlen nő a világon,
aki neked nemet mondana.
Talán az egész civilizációnk történetében.
Már ha perspektívát keresünk.
- Anya, én inkább most elmegyek. - Jó, majd hívj!
Bocs, Savannah mindig kínosan érzi magát, amikor olyan jó pasikkal flörtölök,
akik nem az apja.
Nagyon nem akarhat nevelőapát.
Mi történt veled és Mikey-val?
Egy gyökér volt.
És rém szőrös, amit én nagyon nem bírok.
Szeretem látni egy férfi bőrét,
még a koponyáján is.
A kopasz férfiakat nagyon szexinek tartom.
Nagyon érdekes perspektíva ez, Natalie.
Biztos vagyok abban,
hogy egy szerencsés kopasz pasit nagyon boldoggá fogsz tenni egyszer.
- Meglátjuk. Szia! - Szia!
Előre szólok,
- hogy elképesztően jó vagyok ebben. - Oké.
A melóhelyen üvegekkel gyakorlok.
KARIKADOBÁS
- Igen! Láttad? Láttad hát! - Tökre eltaláltad! Állati!
És most szarul érzem magam.
Már eleget éreztük magunkat szarul. Köszönöm!
És tessék, ez a tiéd! Már nem érezheted magad szarul.
Állat! És most?
Jöjjek vissza később, és vegyek 30 évre elegendő mennyiséget?
Persze, hiszen mit is akarok egy pasitól?
Hogy pont olyan legyen, mint az apám.
Én azt hittem, hogy olyan, mint a bátyám.
Ó, baszki! Már ezzel is lehet viccelni?
Viccelni mindig lehet.
Komolyra fordítva a szót, és a szüleimet nem megsértve,
ha 30 év múlva még mindig az lesz a pasim,
akivel gimiben összejöttem,
szó szerint kútba ugrok.
Azaz nem velem leszel?
Mi, 30 év múlva?
Öö, mit tudom én? Te úgy tervezed, hogy 30 év múlva is velem leszel?
Izé, ez az első igazi randink, szóval...
Tudom. Csak meredek ezt a képembe tolni az első randin.
Mintha te már most biztosra vennéd, hogy nem leszel velem.
Dehogy veszem biztosra. Semmi sem az.
De ja, az majdnem tuti, hogy nem akarok egy ember mellett lehorgonyozni
- életem végéig. - Ja, ezt értem.
Csak fura, hogy azok után, amin átmentünk,
rögtön azzal nyitod a következő fejezetet,
hogy közlöd, előbb-utóbb úgyis szakítasz.
Fasza, tényleg. Sok értelme van akkor.
Azaz...
Ha valaminek egyszer vége van, akkor alapból értelmetlen?
- Mi az? - Sajnálom.
Nem baj, ha lelassítunk?
Hana, évek óta ez a legintimebb estém.
- Olyan lassan haladunk, ahogy akarod. - Oké, tök jó.
De lehetne ezt legközelebb nálam?
Ha jól emlékszem, te rontottál be a hálómba.
Nem tudtam, hogy itt alszol.
Oké?
De remélem, meglesz, aki kirabolt.
Most még sok is a cucc itt.
- Tényleg? Nincs szükséged többre? - Nincs. Rühellem.
A bentlakásos iskola belém verte.
Nem nagyon lehetnek személyes tárgyaid, szóval...
Nem tudtam, hogy bentlakásosba jártál.
Tényleg? Pedig ezt mondom el magamról elsőként.
Mert imádom, ha úgy néznek rám, mint a kétfejű birkecsre. Mint te most.
Mi? Miért, hogy nézek rád?
Mintha valami kiváltságos hátterű, lóvés picsa lennék.
Nem hiszem, hogy kiváltságos vagy.
Említettem még pár dolgot.
Lehet, hogy az iskola volt a te nyilad.
Hogy érted?
A dolog, amit tudnod kell magadról, hogy továbbléphess.
Legalábbis Dusty Hubbard úgy véli, ez a MORPHO lényege.
Csak nem Dusty Hubbard a gurud?
Hát, vegyünk például engem!
Még ha az „Atya” nem is nekem szólt, mégis megmentette a életemet.
Ismét lett célja az életemnek.
Kizökkentett a saját mocsaramból, és úgy lökött tovább,
amire egy random kártya nem lett volna képes.
Egyedül voltam, nem volt senkim. A kártya pedig idevezetett.
Elvezetett...
hozzád.
Na ja.
Mi az?
Semmi.
- Nem is tudom. Csak... - Valami rosszat szóltam?
Nem igazán szimpi, ahogy kvázi újraírod a narratívádat.
Ezt meg hogy érted?
A kesergőd részévé teszel,
- és sajnálatot vársz el tőlem. - Dehogy!
Ráadásul olyasvalakivel beszélsz, aki valóban magányos,
és mindig is az volt.
És amikor azt mondod, hogy magányos voltál, az full kamu.
Voltak barátaid, volt családod...
Még aznap is, amikor ráleltél a kártyára,
az apósod ott volt melletted.
Szóval, ne...
- Ezt soha nem meséltem el neked. - Mit?
Azt, hogy aznap éjjel az apósom is velem volt.
A fenét nem! Másképp honnan tudnám?
Na jó, ez totál faszság.
Miért veszekszünk ezen?
Hozok egy vödröt, mert...
Valójában nem igazán hiszek a szigszalag varázsában.
Aztán pedig berúgunk, te meg én,
és smárolunk, mintha gimisek lennénk, oké?
Oké.
Vegyünk 50 jegyet, vagy...
Ötvenet? Nem sok az?
Hali! Mennyibe kerülne egy kör az óriáskeréken?
- Szóval? - Vegyél 50-et!
Hátha megint elrabolnálak.
Miért is ne? Megengedheted magadnak.
Elnézést, de hogy mondtad? Megengedhetem magamnak?
Na jó, nem akartam beszólni,
de ott voltam a gálán, és tudod, 100 dollár a legtöbb embernek sok pénz.
Egy „Uralkodó”-nak oly mindegy,
de én nyolcdolláros órabérrel vagyok itt.
És ha igaz, amit anyád mondott, és átvered az embereket...
Hé, állítsd már le magad!
- Ne, ne, ne, kellett ez! - Mi van?
Kifejezetten örülök, hogy megjegyezted.
Mire is vagy hivatott? „Detektív”?
Nem, „Tetováló”. Dustyt is én varrtam.
Remek is lett, Liz.
Ja, oké. Nekem úgy tűnik, összeraktad magadban a dolgokat.
Mert, ugye, a mestertervem az volt, hogy kicsalok belőletek pár ezer dollárt,
és elhitetem, hogy különleges vagyok,
mindezt úgy, hogy építek egy masinát, ami azt mondja, „Uralkodó” vagyok,
ami, a hivatásokat tekintve, egyszerre kurvára zavaros és...
- Hogy is fogalmaztál, Dusty? - Tökre elérhetetlen.
Ja, tökre elérhetetlen.
És hogy ezt mind bekajáljátok, csak annyit kellett tennem,
hogy hackerképességeimet bevetve
úgy manipuláljam a gépet, hogy például neked olyan kártyát dobjon,
amin a „Tetováló” áll,
életed titkos vágya, amiről senkinek nem beszélsz. Ugye?
Ja.
Cass, nem fizetnél, és húznánk innen?
Dehogynem. Figyelem! Figyelem, emberek! Én szólok hozzátok, a sátáni főgonosz,
aki fejből vágja a város összes lakójának minden titkos vágyát, egyben az,
aki mindezt ellenetek fordította.
Miért is?
Ó, hogy legyen egy marék apróm,
és hogy eladhassak nektek pár kurva pulcsit, mi másért!
Ideje térdre ereszkedni!
- Cass! - Én vagyok a királynőtök! Ja, én...
- Mit akarsz? - Kérlek, ne itt!
- Ne a Deerfesten! - Jogos kérés,
hiszen nemigen akarsz tanúkat ahhoz, amit most fogok tenni veled.
Nem kell tanú. Bocs! Az udvartartásnak sietős dolga akadt!
Kéz- és lábtörést, drágám!
Inkább megyek egy kört a műbikán.
DEERFESTI SZALMALABIRINTUS KITALÁLSZ?
Jól van, Cass, essünk túl rajta!
Hadd halljam, micsoda szörnyeteg vagyok, hogyan tettem neked keresztbe,
és játszd el nyugodtan az áldozatot, ahogy szoktad!
Ez meg mi a tököm?
- Ölelés. Az a neve. - Semmi szükségem rá.
Tudom. Tudom. Semmi szükséged rá. Rám se.
Jaj már, Cass, nem kell a dráma!
Ez nem az.
Szeretném, ha tudnád, hogy túl sokszor bántottál meg.
Egymás fejéhez vágtunk dolgokat. Na és? Ilyen az anya-lánya dinamika.
Nagyon jól tudod, hogy bármit is mondok, azt csak a te érdekedben teszem.
Na, most már igazán elereszthetsz.
Cass!
Oké.
Ott voltál te is.
Ott voltál, amikor a csatornában ráleltem a kártyára.
Miért nem mondtad, amikor megláttál itt?
Mert elsőre be sem ugrott.
Nem emlékszem minden részeg gyökérre, akit kihajítok a bárból.
A papi gallér is új volt.
Te voltál a pultos.
Te meg a gyökér.
Totál elázva kötöttél bele az élő fába is.
Ezért hajítottalak ki.
Aztán az apósod bocsánatot kért tőlem,
és azt mondta, csak átutazóban vagytok, és nem jöttök vissza.
És azért voltál kikészülve, mert aznap szórtad szét a feleséged hamvait.
A lányáét.
- Mi? - A lánya volt.
Ja. Szóval,
úgy voltam vele, nem feltétlenül kéne emlegetnem:
„Hahó, kicsi a világ, tanúja voltam életed legrosszabb estéjének!”
- De te ott dolgoztál. - És?
Én csak átutazóban voltam, de te ott melóztál.
Azaz te már jártál olyan városban, ahol volt MORPHO.
És ezt sem említetted.
Szóval az a duma, hogy: „Jaj, nekem nincs szükségem a MORPHO-ra,”
vagy: „Pár hónap, és mindenki elfelejti a masinát...”
Várj, te sem meséltél másoknak a kártyádról!
Megtartottad magadnak.
Nyomós okkal.
Na, olyan nekem is van.
Mert... Én is ember vagyok, oké?
Te abban akarsz hinni, hogy a kártya vezetett el hozzám.
Pedig, baszki, nem is ismersz!
Kétlem, hogy itt bárki is ismerne téged, Hana.
Figyu, nem tudok válaszokkal szolgálni!
De ne keress jeleket tovább!
SZAKÁLLAS NŐ
- Igen! Sikerült! - Állj le!
- Nem. Tök kicsi vagy. - Én nem... Mindegy.
- Kéred? - Ja.
- Szia! - Hali!
Mi történt odabent? Csak nem elemésztetted anyádat?
Asszem, van ásó a kocsiban.
Csak megöleltem.
Hú! Kőkemény vagy.
- Fel akarsz még ülni az óriáskerékre? - Igen. Igen, menjünk!
Nem kell igent mondanod csak azért, mert én szeretnék felülni.
Hideg van, esőre áll, elázik a fenekünk...
Szerintem ezt simán túléljük.
Hé! Hogy a picsába lehet innen kijutni? Körbe-körbe járok.
Nem az benne a lényeg?
Haszontalan generáció.
- Halló? - Isabelle Fontaine-nel beszélek?
Igen, Fontaine polgármester vagyok. Kivel beszélek?
Dr. Woods vagyok. Rosszkor hívom?
Gőzöm sincs, hogy válaszoljak erre a kérdésre.
Mit akar?
Walter Johnson miatt hívom.
Szívzavarral került be hozzánk.
Szívzavar? Az meg mi?
Infarktus.
Jól van?
Igen. Kicsit zavarodott még, de pár perce tudtam beszélni vele.
Remek. Miért nekem mondja?
Körbetelefonálja a várost a hírrel?
Nem. Sajnálom,
de elég nehéz szót érteni vele.
Azt hittem, hogy maga a felesége.
Hogy én? A felesége? Drágám, meleg vagyok.
Miből gondolta?
Maga van megadva legközelebbi hozzátartozónak.
Innen van meg a száma is.
Nincs senkije?
Ezek szerint.
Itt van még?
Odaadná neki a telefont?
Épp alszik.
Hol van? Hol... A... A kórházban van?
Igen, most vettük fel...
Mondja meg neki, hogy megyek!
Rendben.
Ó, baszki!
Na bazmeg! Jesszusom!
Hé, hé! Baszki, haver! Mi történt?
Ó, Dusty, megint elintézted?
Hogy én intéztem-e áramszünetet az egész városban,
hogy kettesben lehessek a nejemmel az óriáskerék tetején?
Nem. Nem, bár igazán eszembe juthatott volna.
Oké. Szerinted biztonságban vagyunk?
Ja, persze. Semmi gáz.
Mert egy fémdobozban ülünk jó magasan,
és menten jön a vihar, meg a villám is.
- Halló? - Kicsim!
- Oké. - Na, erről nem volt szó.
- Óvatosan, Dusty! - Semmi gáz. Hahó! Halló!
Nem lehetne megmozdítani ezt az izét? Nincs valami kar?
NE HINTÁZZON AZ ÜLÉSBEN
Szia, Dusty!
Ó, helló!
- Ő meg ki? - Á, senki.
Csak egy haver.
Elment az áram? Épp dugtunk.
Egy mozgó óriáskeréken?
Jézusom, Hawaii!
Nem segítene valaki?
Te vagy az, Dusty?
Giorgio!
- Ó, D! Na jó, felmászok! - Ne, Giorgio! Túl veszélyes!
D, jövök érted! Tarts ki!
Csak keresek valami magasat.
- A vödrös kocsi megteszi? - Köszönöm, uram,
de nem hiszem, hogy egy platónyi vödör kisegítene.
Ja, nem, nem. Az áramszolgáltatónál dolgozom,
és a kocsin van egy... Egy vödör, azaz kosár. Meg egy daru.
Ó! Azaz cseresznyeszedő?
Haver, neked van egy cseresznyeszedőd?
- Én úgy hívom! - Cseresznyeszedő.
Tessék, itt a kulcs!
Na, kösz. Elég tré dobás volt, pajtás! Hótt szar. Ráadásul sötét is van.
- Egyébként simán meglett volna. - Indulj már!
- Jól van, na! - Köszönöm!
- Jól vagy? - Remélem, Trinával minden oké.
Persze. Hogyne lenne! Jacobbal van.
Nagyon boldognak tűnt. Mindketten. Jó fiatalok, baszki!
- Jesszus! - Tojáshéj a seggükön.
Babaarcú kölykök. Szó szerint.
Én nemigen éreztem magam ennyire fiatalnak soha.
Úgy értem, akkor sem, amikor ennyi idősek voltunk.
És a választásaink az egész életünket befolyásolják.
Hát igen. Úgy is lett.
Nem is tudom, Cass.
Mi lesz, ha mindketten más irányba indulnánk?
Gőzöm sincs.
És ha az én kártyám arra utal, amikor legutóbb külön voltunk,
talán...
talán kipróbálhatnánk, milyen az, ha külön vagyunk.
Mert mi van, ha a te kártyádra írtak csak akkor elérhetetlenek,
ha velem vagy?
De te nem úgy érzed, hogy meg kellene tudnunk?
Megvan, hogy a lundák monogámok?
Te tudtad, hogy a lundák monogámok?
Kaptam tőled valami könyvet karácsonyra,
abban olvastam.
És az állt benne, hogy a hím és a nőstény
minden évben nyolc hónapot külön tölt.
Távol egymástól.
De valahogy mindig visszatalálnak egymáshoz.
Mondjuk, mi nem lundák vagyunk.
- Nem félek. - Valóban nem?
Egyáltalán nem.
Mert ez, ugye, fából van, a villám meg azt nem állja.
Ráadásul a tök sötétben simán smárolhatunk vádló tekintetek nélkül is.
Vagy kihasználhatom az alkalmat, és elsunnyogok,
mert amúgy is szakítunk.
Azta! Már ezzel is viccelünk?
Viccelni mindig lehet.
Ja. Hát, már egy életre elegendő közös élményünk volt.
Ezt személyes sikeremnek könyvelem el.
Úgy általánosságban.
Mikor lesz az a smárolás?
Mondjuk, most?
Jacob!
Trina!
Jacob!
Hahó! Segítség!
- Ki az? Van bent valaki? - Fontaine polgármester vagyok!
Nahát, polgi, jól van?
Hogy lennék? Az orromig nem látok,
és kiújult a régi térdsérülésem is!
Oké, semmi pánik!
- Ki van ott? - Beau.
Miféle Beau?
Az, amelyik kihozza magát onnan.
DEERFIELDI ÁRAMSZOLGÁLTATÓ
- Hahó! - Szeva!
Na, akkor D-t viszem elsőre, mert látom, hogy ő jobban be van tojva.
Dehogy vagyok!
Vidd Casst elsőre, oké?
- Oké, Cassie. Foglak. Foglak, Cass. - Oké.
- Foglak. - Tartsd egyenesen!
- Mindketten fogunk. Mehetsz. - Úgy, úgy, Cassie! Ügyes.
- Fogsz, Dusty? - Foglak.
- Aha. Semmi baj, kicsim! - Az jó.
Lehozlak benneteket!
Jesszusom, Giorgio! Ez állati volt! Megmentettük a várost!
Figyu, Nat! Mondtad, hogy Savannah-nak nem kell nevelőapa.
Ja.
És egy nevelő-Giorgio?
- Ott van még? - Hol lennék?
Persze! Mi tartott eddig?
Sajnálom. A ruhatárban hagyatták velem ezt az izét.
- Miféle izét? - Hát, ezt!
Jézusom!
Köszönöm!
Már biztonságban van, Izzy.
Mit művel? Tudok én járni.
Inkább vinném, asszonyom.
Jól van, essen neki akkor!
Mindjárt esik.
ÜDVÖZÖLJÜK DEERFIELDBEN VÁROSHATÁR
Merre vagytok? A Kedves Izzyt most hagytuk el.
Megvagytok!
- Én nem látlak. - Anya! Apa!
Itt a gyerek! Végre... Hé!
- Jól vagy? - Aha.
Tuti?
Beau-t hol hagytátok?
Nem tudom, elsodródtunk egymástól. Ti jól vagytok?
- Aha. Ja, semmi gáz. - Aha.
Majdnem agyonvágott egy villám,
- de egyébként oké. - Aha.
Az meg mi?
Mi van odaírva?
„Jöhet a következő szint?”
Eddig ilyet még nem csinált.
M.O. WALSH REGÉNYE NYOMÁN
A feliratot fordította: Varga Attila