VERDENS STØRSTE PASTA
Er det den nye søpapegøje? Skal mor have en hvert år?
- Det tog ham lang tid at vinde den. - Drengen sagde, jeg var rigtig god.
Hvad for en søpapegøje?
Det var en kølig oktoberaften for 23 år siden,
og en ung Cassandra Hubbard var på sin første date
med en vis Dustard John Hubbard.
- Hedder du Dustard Hubbard? - Mr. Hubbard er fint.
- Dustard ville vinde en søpapegøje... - Fordi Cass sagde, de var søde.
Så han kastede den ene pil efter den anden uden at ramme en eneste ballon.
De spil er jo snyd.
Min far gik tilbage til boden og købte alle deres søpapegøjer,
så min mor kunne få en hvert år på sin fødselsdag.
For han vidste, at forholdet ville holde evigt.
Hvor er det sødt. Men du glemte det allerbedste.
Jeg betjente ballongyngen den aften,
og din far gav mig 20 dollar for at standse den øverst oppe,
så han fik mere tid med din mor.
- Altså en slags kidnapning? - Det lyder sådan.
Dengang kaldtes det romantik. Jeg havde helt glemt, at det var dig.
Jeg gør åbenbart ikke det store indtryk.
Nå, vil I prøve rodeotyren? Der er næsten ingen kø.
Vil du prøve den igen?
Nej da. Altså jeg kunne godt prøve igen bare for at forvirre folk.
Hvordan forvirrer det folk?
Fordi folk tror, jeg er så besat af alt det cowboy-halløj,
- så jeg kunne spille rollen. For sjov. - Jeg vil gerne med.
- Sådan, partner. - Howdy.
Vi gør det.
- Jihaa! - Kun for sjov.
I må hygge jer.
Jeg kan slet ikke huske ham fra high school.
- Kun da han brækkede sig i botanisk have. - Jeg husker historien helt anderledes.
- Hvor brækkede han sig da? - Nej, søpapegøjerne.
- Jeg har aldrig sagt, at de var søde. - Det sagde du, Cass.
Nej, du sagde: "Er de ikke søde?" Og jeg sagde ja, så du kunne lide mig.
Det havde du altså ikke behøvet. Jeg har altid kunnet lide dig.
Rør rundt, drenge. Mine nudler må ikke klistre sammen.
Det hedder mi famiglia, ikke mi "klistriglia".
- Giorgio! Hvordan går det? - Hej, hvad så, Nat?
Det går fint, tak. Jeg er bare lidt bekymret for uvejret.
Jeg laver pastagrav til børnene, og våd spaghetti er meget tung.
Jeg vil nødig knuse et barn.
Vel? Hvordan har I det?
Vi har det fantastisk.
Du husker vel Savannah, min datter med min eksmand Mike?
- Ja da. Jeg ville faktisk tale med dig. - Hvorfor?
Du sagde til gallaen, at du ikke vil til Frankrig, bare fordi du fik "Fransk".
Så nu skal du høre efter.
Frankrig kan bare pisse af. Undskyld, jeg er så grov i munden.
Men som dreng blev jeg presset til at blive ishockeystjerne,
så nu vil jeg som Giorgio gerne vide, hvad du som Savannah har lyst til.
Jeg er begyndt at spille skak.
Skak! Jeg elsker det. Tårn og løber og følg dit hjerte.
Det er den slags, der skaber superstjerner.
Der kan du bare se. Fra én superstjerne til en anden.
Giorgio. Jeg har hørt, at Cass afviste dine tilnærmelser,
og du skal bare vide,
at hun nok er den eneste kvinde i hele verden, der vil sige nej til dig.
Måske den eneste i civilisationens historie, hvis man går så langt tilbage.
- Jeg går et andet sted hen. - Okay, ring til mig.
Undskyld. Savannah synes, det er pinligt, når jeg flirter med flotte mænd,
som ikke er hendes far. Hun vil helst ikke have en stedfar.
Hvad skete der med dig og Mikey?
Han var en nar.
Han var også meget behåret, og det er bare slet ikke mig.
Jeg kan godt lide at se en mands hud.
Selv huden på issen.
Jeg finder skaldede mænd meget sexede.
Det er et meget interessant synspunkt, Natalie.
Jeg er sikker på, at du vil gøre
en heldig skaldet mand meget lykkelig en dag.
- Vi får se. Hej hej. - Hej.
Jeg må advare dig om, at jeg er ekstremt god til det.
Jeg øver mig hele tiden i Johnsons butik.
- Ja! Så du det? - Du ramte! Ja, totalt!
- Nu har jeg det skidt. - Nej, hold nu op med det.
Se, du kan ikke have det skidt, for nu har du den her.
Fedt nok. Skal jeg så gå tilbage og købe nok til de næste 30 år?
Ja, for jeg leder nemlig efter en fyr, som er præcis som min far.
Skal han ikke være som min bror?
- Hold da kæft. Joker vi allerede med det? - Man må altid joke.
Men seriøst, ikke for at kritisere mine forældre,
men hvis jeg stadig er sammen med en fra high school om 30 år,
kaster jeg mig ud fra en klippe.
Så vi er ikke sammen?
Du mener om 30 år?
Det ved jeg ikke. Regner du med, at vi er sammen om 30 år?
Det er jo vores første rigtige date.
Det er bare en voldsom ting at sige.
Du ved helt sikkert, at vi ikke bliver sammen.
Det er ikke sikkert. Ingenting er sikkert.
Men ja, jeg er ret sikker på, at jeg ikke kun vil være sammen med én
- resten af livet. - Ja, det er fint.
Men efter alt det, vi har været igennem,
føles det temmelig meningsløst at vide, at du vil slå op med mig.
Så... er noget meningsløst, fordi det slutter en dag?
- Hvad? - Kan vi gå lidt langsomt frem?
Det her er det vildeste, jeg har lavet i årevis.
- Vi gør det så langsomt, du vil. - Perfekt.
- Næste gang kan vi måske mødes hos mig? - Du gik selv ind i mit soveværelse, hr.
Jeg vidste ikke, det var dit soveværelse.
- Men jeg håber, vi finder indbrudstyvene. - Jeg har da mange ting.
- Vil du ikke have flere ting? - Nej, jeg hader ting.
Siden min kostskoletid. Vi måtte ikke have ret mange personlige ejendele.
- Gik du på kostskole? - Det plejer jeg da altid at fortælle folk.
Jeg elsker, når folk kigger på mig, som du gør lige nu.
- Hvordan kigger jeg på dig? - Som om jeg er en privilegeret, rig snob.
- Jeg synes ikke, du er privilegeret. - Der var også et par andre ord.
Måske var tiden på kostskolen bare din pil.
Hvad mener du?
Det, du skulle høre om dig selv for at blive noget andet.
Dusty Hubbard mener, det er hele meningen med Morpho.
Lytter du til Dusty Hubbard nu?
Jeg mener, se bare på mig.
Selvom det "Præst"-kort, jeg fandt, ikke var til mig, reddede det mit liv.
Det gav mig et mål.
Det vendte mit blik udad, så jeg kunne komme videre,
hvilket et tilfældigt potentiale aldrig ville have kunnet.
Jeg var alene. Jeg havde ikke andre, og kortet førte mig hertil.
Det førte mig...
...til dig.
Ja.
Hvad?
Ikke noget.
- Det er bare... - Hvad har jeg sagt?
Jeg kan ikke lide, at du omskriver historien.
- Hvad mener du? - Du skriver mig ind i historien,
- så jeg får ondt af dig. - Nej.
Du taler med en, som er alene og altid har været det.
Det passer jo ikke, at du ikke har andre. Du havde venner og familie.
Selv da du fandt det kort, var din svigerfar hos dig. Så lad være...
- Det har jeg ikke fortalt. - Hvad?
At min svigerfar var der.
Jo. Hvordan skulle jeg ellers vide det?
Okay, det er for dumt. Hvorfor skændes vi om det?
Jeg henter lige en spand, for jeg stoler ikke på gaffatapen.
Og så drikker vi os fulde og kysser som to teenagere, okay?
Okay.
Skal vi købe 50 billetter, eller er det for mange?
Hej. Hvad koster én tur i ballongyngen?
Køb nu bare de 50, hvis jeg får lyst til at kidnappe dig.
Ja, du har jo råd til det.
Undskyld, hvad? Jeg har råd til det?
Jeg ville ikke sige noget,
men jeg var til din galla. 100 dollar er meget for de fleste.
Måske ikke for "Royale", men jeg tjener otte dollar i timen her.
Så hvis din mor har ret i, at det er fup...
- Okay, stop engang. - Nej, det er fint.
Jeg er glad for, du sagde det.
Er dit potentiale "Detektiv"?
- Nej, "Tatovør". Jeg lavede Dustys. - Og den blev rigtig fin.
Nå, det lød bare, som om du havde regnet det hele ud.
Min store plan var nemlig at svindle hele byen for et par tusind dollar
og snyde folk ved at bygge en maskine, der siger, jeg er "Royal",
- som er både skideforvirrende og... Dusty? - Totalt uopnåeligt.
Ja, totalt uopnåeligt. Og det eneste, jeg behøvede at gøre,
var at bruge alle mine computerevner
og indstille maskinen til at give dig og kun dig
et kort, der står "Tatovør" på,
hvilket jeg gætter på, er en livsdrøm, du aldrig har fortalt nogen?
Ja.
Skal vi ikke bare købe de billetter?
Okay. Hør efter, alle sammen! Det er mig, det onde geni,
som regnede alle jeres hemmelige håb og drømme ud
og brugte dem mod jer. Og hvorfor?
For at tjene for to dollar i småmønter og sælge nogle skide trøjer selvfølgelig!
- Buk for mig! Jeg er jeres dronning. - Cass!
- Hvad? - Ikke her. Ikke til Deerfest.
Nej, vi vil ikke have vidner til det, jeg gør ved dig nu.
Ingen vidner. Gør plads for hoffet!
Held og lykke, skat. Jeg tager lige en tur på rodeotyren.
HALMLABYRINT KAN DU FINDE VEJ?
Cass. Lad os nu få det overstået.
Fortæl mig, jeg er et frygteligt menneske, der har krænket dig,
og gør dig selv til offeret som altid.
Hvad i alverden laver du?
- Det kaldes et kram. - Jeg behøver ikke noget kram.
Det ved jeg godt. Du behøver ikke et kram, og du behøver ikke mig.
- Vær dog ikke så dramatisk. - Jeg er ikke dramatisk.
Jeg fortæller dig bare, at du har såret mig for mange gange.
Vi har da begge to sagt ting. Sådan gør mødre og døtre.
Du ved godt, at jeg bare passer på dig.
Du må gerne give slip.
Cass!
Okay.
Du var der.
Den nat, jeg fandt mit kort.
- Hvorfor sagde du det ikke, da vi mødtes? - Først kunne jeg ikke huske dig.
Jeg husker ikke alle de fulde røvhuller, jeg smider ud. Og kraven var ny.
- Du var bartenderen. - Og du var røvhullet.
Du drak dig stiv og var ude på øretæver.
Derfor udsmidningen.
Så kom din svigerfar og undskyldte.
Han sagde, du var på gennemrejse og ikke kom tilbage.
Du havde lige spredt din kones aske, og du var ikke dig selv.
Hans datter.
- Hvad? - Hun var også hans datter.
Ja, så det føltes ikke som noget, jeg skulle bringe på bane.
"Lille verden! Jeg var der på dit livs værste aften."
- Du arbejdede der. - Og?
Jeg kom bare forbi, men du arbejdede der.
I en anden by, hvor Morpho-maskinen stod. Det har du aldrig sagt.
Al den snak om, at "den behøver jeg ikke," og "det går over om et par måneder"...
Du fortalte heller ikke om dit kort. Du holdt det skjult.
- Jeg havde mine grunde. - Det har jeg også.
Jeg er et menneske.
Du vil gerne tro, at kortet førte dig til mig,
- men du kender mig slet ikke. - Ingen her kender dig, Hana.
Jeg har ingen svar til dig.
Hold op med at lede efter tegn.
- Ja! Jeg gjorde det! - Hold op!
- Og du er så lille! - Nej, jeg er ej!
- Vil du have den? - Ja.
- Hej. - Hej.
Hvad skete der derinde? Myrdede du din mor?
- Jeg har en skovl i bilen. - Jeg gav hende bare et kram.
Wow, det var barsk.
- Gider du overhovedet den ballongynge? - Ja! Det skal vi da.
Du skal ikke sige ja, bare fordi jeg vil.
Det er koldt, måske snart regnvejr. Vi får våde numser.
Mon ikke vi overlever?
- Hvordan kommer man ud? Jeg går i ring. - Er det ikke meningen?
Ubrugelig generation.
- Hallo? - Er det Isabelle Fontaine?
- Borgmester Fontaine. Hvem er det? - Dr. Woods. Er det et dårligt tidspunkt?
Jeg ved ikke, hvad jeg skal svare. Hvad vil du?
Jeg har Walter Johnson her. Han har haft et hjertetilfælde.
Hvad betyder det?
Et hjerteanfald.
Er han okay?
Ja, han er lidt forvirret, men jeg talte med ham før.
Hvorfor ringer du til mig? Ringer du rundt til alle i byen?
Nej. Han er svær at tale med, men jeg troede, du var hans kone.
Hans kone? Søde ven... Jeg er homo. Hvorfor troede du dog det?
Du står som hans nødkontakt. Det var sådan, jeg fik nummeret.
- Har han ikke andre? - Åbenbart ikke.
Er du der stadig?
- Må jeg tale med ham? - Han hviler sig lige nu.
Hvor er han? På hvilket... Er han på hospitalet?
- Han er lige blevet indlagt... - Jeg kommer.
Okay.
Pis!
Hold da kæft. For helvede...
Så, for helvede! Hvad var det?
Dusty, har du bedt om det?
Om at få slukket for strømmen i hele byen
for at blive alene med min kone øverst i en ballongynge?
Nej. Men gid jeg havde.
- Er vi okay heroppe? - Ja ja, det er fint.
Vi sidder jo bare i en metalkasse oppe i luften
midt i et muligt... tordenvejr.
- Hallo? - Skat...
- Okay. - Det var ikke ideelt.
- Pas nu på! - Det er fint. Hallo?
Kan I ikke flytte den? Er der et håndtag?
- Hej, Dusty. - Hej med dig.
- Hvem er det? - Ikke nogen. Bare... en ven.
Er strømmen gået? Vi havde sex.
I en ballongynge, der kører? For fanden, Hawaii.
Kan nogen hjælpe os?
- Dusty, er det dig? - Giorgio!
- Jeg klatrer op til jer! - Nej, Giorgio! Det er for farligt!
Jeg kommer nu, D! Jeg skal bare finde noget højt.
- Du kan bruge min bomlift. - Tak. Men jeg tror ikke, en bom hjælper.
Jeg arbejder for elselskabet. Der er lift på min bil.
En kranbil!
Du siger ikke, du har en kranbil? Det kalder jeg dem.
Her, tag mine nøgler.
Det var altså dårligt kastet! Det er også mørkt.
- Ellers havde jeg grebet dem. - Hent den nu bare. Tak.
- Er du okay? - Ja. Jeg håber, Trina er okay.
Ja, hun var sammen med Jacob.
Hun ser så glad ud. Det gør de begge to. Og så skide unge.
De er kun børn. Små rødkindede, uskyldige børn.
Jeg mindes ikke at have følt mig så ung. Heller ikke, da vi var så unge.
Og traf valg, der ville påvirke vores liv.
Og her sidder vi så.
Jeg ved det ikke, Cass,
hvad det betyder, hvis vores pile peger hver sin vej.
Og hvis mit potentiale handler om sidst, vi var adskilt, bør vi måske...
Bør vi måske se, hvordan det er at være adskilt et stykke tid.
Måske er dit potentiale kun uopnåeligt, mens du er sammen med mig.
Men føles det ikke, som om vi skal finde ud af det?
- Vidste du, at søpapegøjer er monogame? - Vidste du det?
Det stod i en bog, du gav mig i kalendergave engang.
Hannen og hunnen tager på hver deres rejse otte måneder om året.
Hver for sig.
Men de finder altid tilbage til hinanden.
Vi er ikke søpapegøjer.
- Jeg er ikke bange. - Nej?
Slet ikke.
For det her er træ. Og lyn hader træ, så...
Og i mørke kan vi kysse frit uden at få sure blikke.
Jeg kan også udnytte chancen og forlade dig, når vi alligevel skal slå op.
Wow. Joker vi nu også med det?
Man kan altid joke.
Ja. Det her er også mere tid, end jeg troede, jeg ville få med dig.
Så jeg vil kalde det en ret stor sejr. Alt i alt.
- Hvornår skal vi så kysse? - Nu.
Jacob!
Trina! Jacob!
Hallo? Hjælp!
- Er der nogen derinde? - Det er borgmester Fontaine.
Er du okay?
Nej, jeg kan ikke se en hånd for mig, og mit dumme knæ skaber sig igen.
Okay, ingen panik.
- Hvem er det? - Beau.
Hvem er Beau?
Det er ham, der får dig ud.
- Hej. - Hej.
Jeg tager D først, for han virker mest bange.
Jeg er ikke mest bange.
Tag nu bare Cass.
- Okay, Cassie. Jeg har dig. - Okay...
- Jeg har dig også. Sådan! - Flot, Cassie.
- Dusty, har du mig? - Sådan, skat.
Jeg hejser jer ned!
Gud, Giorgio! Det var fantastisk. Vi reddede hele byen.
Nat, du sagde, at Savannah ikke vil have en stedfar.
Ja?
Hvad så med en sted-Giorgio?
- Izzy, er du der stadig? - Ja, hvad laver du?
Undskyld. Jeg måtte ikke få den med ind.
- Hvad for en? - Den her.
Åh gud!
Tak.
Du er reddet.
Hvad laver du? Jeg kan godt gå selv.
- Jeg vil hellere bære dig. - For pokker da.
Nu regner det.
- Hej, hvor er I? Vi er ud for Dear Izzy. - Jeg kan se jer.
- Jeg kan da ikke se jer. - Mor! Far!
- Der er hun. Hej! Er du okay? - Ja.
- Hvor er Beau? - Han blev væk for os. Er I okay?
Ja, vi har det fint. Vi var nær blevet ramt af lynet, men vi har det fint.
Hvad er det?
Hvad står der?
"Er I klar til næste fase?"
Det har den aldrig gjort.
EFTER M.O. WALSHS BOG
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve