Etter nesten 20 år ryster en ny mafiakrig Sicilia.
Dødstallet stiger til fem.
Alle tilknyttet gjengen til mafiasjef på rømmen Mariano Suro.
Mistanken faller på sjefene til kommisjonens ni familier.
Etterforskere sa det kan bli flere drap de neste timene.
Det var siste nytt. Nå, litt god musikk med Radio Ulna.
Dette er "Stormi" av Iosonouncane.
Hei, sjef! Kan jeg få bensin for 20 euro?
Si hvor Suro er.
For siste gang, hvor er Mariano Suro?
Skal du snakke? Nikk med hodet.
Si hvor han er, ellers slipper jeg deg!
Hvor er han?
Jeg antar at det er et "nei".
Hvor er Mariano Suro?
Si hvor Mariano Suro er!
-Drep meg! -Hva?
-Drep meg! -Drepe deg?
Selvfølgelig.
Hva gjør du?
Visst faen!
Drep meg!
Hvor er Priscilla og babyen min?
Hun dro.
Jeg vet ikke hvor hun er.
Hvor er Marianuccio?
Hun tok ham.
Vær så snill. Ikke drep meg.
Målet var å finne Suro,
ikke dette blodbadet.
-Ingen av mennene hans ville si det. -Ingen visste noe.
Palàmita vet.
Problemet er at Palàmita er på sykehuset.
Don Lillo!
-Hva skyldes denne æren? -Mimì Starnace.
-Hvem? Mureren? -Kjenner du ham?
Det var han som bygde Suros bunker.
Hva faen. Jævler!
Han vet hvor Suro er.
Ta knebelen ut.
Vi skal ha en hyggelig prat nå.
Du og jeg.
Mario, skru den av!
Vil du slakte ham?
Hakke ham opp?
-Skal vi ikke avhøre ham? -Jo, men ikke sånn.
Hva tenkte du på? Er dette måten? Kom deg ut.
Kom deg ut!
Som Salvatore Tracina sa: "Kom deg ut herfra."
Gud, tilgi meg for mine synder.
Jeg har syndet mot Deg,
som jeg burde elske høyere enn alt annet.
Palàmita, vi må skynde oss. Du er neste.
EN NY MAFIAKRIG
Ta oss med til Suro straks.
"Lupara Bianca"-problemet må løses snart.
Føler du deg bedre? Kan du gjøre det?
-Må bare fjerne stingene. -Bra.
Vi må dra før de setter deg tilbake i fengsel.
Kan ikke beskytte deg der.
Hvithaien,
den som dør i fangenskap,
som vandrer rundt og aldri stopper,
den som stadig skifter hjem,
har bestemt seg for å slå seg ned på et fint sted.
Hvem hjalp ham
å bygge en fin bunker?
Emidio Starnace.
Også kjent som "mureren Mimi".
Vil du ta en røyk med meg?
Du...
Hvem faen er du?
Jeg? Ingen.
Jeg er ingen.
Ingen kjenner meg.
Du er den berømte.
Du var i alle avisene.
"Cosa Nostras murer".
Den som bygde bunkeren til Don Peppino Sgalambro.
En bunker full av tunneler og hemmelige rom,
underjordiske ganger, fluktveier.
Er du virkelig murer?
For du... du er arkitekt.
Ingeniør.
Hør på meg,
du er kunstner.
Men du er stum.
Du snakker ikke. Sier ikke et ord.
La oss tenke på framtida.
Hvor ser Mimì Starnace seg selv om ti år fra nå?
Hva vil du gjøre? Se for deg deg selv i framtida.
Graver du fortsatt under jorda?
Blant ormer og insekter?
Mens fuktigheten trenger inn i beina dine. Hvorfor?
Du har allerede oppnådd mesterverket ditt. Don Peppino Sgalambros bunker.
Du fortjener mye penger.
Og med de pengene
kan du endelig dra til en solfylt strand og nyte livet.
Vil du ha litt vann?
Jeg skal hente til meg selv.
Betjent, unnskyld meg. Kan du komme ut litt?
-Hva er problemet? -Det er ikke noe problem.
Vi er her for å ta med fangen tilbake i fengsel.
Hva? Nå?
Palàmita Cataldo Silvio Maria.
-Hvem bestemte dette? -Det står i ordren.
Du får unnskylde oss...
-Nei, vent. -Unnskyld meg.
Dere kan ikke ta ham.
Fangen har ikke kommet seg helt.
-Doktoren signerte. -Advokat...
-Han har fortsatt sting. -De fjernes i fengsel.
Situasjonen er svært alvorlig.
Det er ikke opp til oss.
Jeg er ansvarlig for hans sikkerhet.
Betjent, vi gjør bare jobben vår. Slipp oss inn.
Hva? Slipp meg!
Advokat! Hva skjedde?
Herregud. Han blør.
Ser dere? Jeg sa at han ikke har kommet seg.
Scotellaro, vi har en mafiakrig, kan ikke vokte fangeoverfløringer.
Fengselspolitiet tar seg av det.
Han er ikke bare en fange. Palàmita er et mulig mål.
Med all respekt, jeg stoler ikke på fengselspolitiet.
Hvorfor? Er det noe nytt? Vil han snakke eller ikke?
Nå?
Du er en plage, som broren din.
Jeg har også feil, oberstløytnant.
-Jeg kan gi deg to menn. -Én er nok.
Jeg undervurderte deg, Mimì.
Du driter i penger og et godt liv.
Kampen mot naturen i ekstrem ensomhet.
Å bygge byer der det var sumper og gjørme.
Gjørme, sumper. Det er det du liker.
Det interesserer deg.
Dessuten...
...hemmelighold.
Du er den eneste som vet hvor kunstverkene dine er.
Jeg innrømmer at det er skjønnhet i alt dette.
Men hvorfor skape vakre ting
hvis ingen kjenner til dem?
Hva ville Niendesymfonien ha vært
om Beethoven hadde skrevet den for seg selv?
Om han spilte den mens han var på toalettet
uten å bli hørt, uten noe partitur?
Hvorfor? Hva er poenget?
Jeg har et forslag.
Du forteller hvor Suros bunker er,
og hele universet får vite om din storhet,
din absolutte genialitet.
Hva sier du?
Hva faen gjør du?
-Det går bra. -Skritt for skritt.
-Er du sikker på at du ikke... -Jeg er sikker.
Vi er nesten i mål.
Kan du komme hit litt?
Har han snakket?
Nesten. Jeg jobber med det.
"Jobber med det."
Da drar vi og henter Palàmita.
Men han er på sykehuset.
Han blir overført kl. 09.00 i morgen.
Var det ikke for stingene, skulle han blitt overført i dag.
Vi sa vi ikke skulle hente Palàmita.
-Fordi han er på sykehuset. -Han flyttes i morgen.
Han vet hvor faren min er.
Vi angriper bilen under overføringen.
Det vil være to spesialenhet-betjenter. Pålitelige kilder.
Lett som bare det.
Kom igjen, folkens!
Ja! Vi angriper en statlig transport!
Ja. Vi skal angripe en statlig transport!
Hvorfor ikke?
Fordi de to stakkarene bare gjør jobben sin.
De tjener minstelønn, og vi skal skyte dem?
Jeg vet ikke.
Vi tiltrekker oss bare uønsket oppmerksomhet.
Det er stor sjanse for at det ikke fungerer.
Det fungerer ikke!
Hva om et skudd går av og vi dreper Palàmita?
Hvem skal da si hvor Suro gjemmer seg?
Hva om en av oss blir skadet.
Jeg tar ikke ansvaret for det!
Hvorfor skulle du det?
Jeg synes vi skal hente Palàmita.
Én for én. Korintisk demokrati og det der.
Vent til i morgen tidlig.
Hvis jeg får mureren til å snakke før 09.00,
trenger vi ikke Palàmita.
Greit?
Mimi, kanskje du ikke forstår.
Hvis du ikke snakker, vil mange komme til å dø.
Jeg vet at mange har dødd allerede,
men disse folkene er uskyldige.
Dette angår ikke dem.
De er folk...
...jeg bryr meg om.
Si hva jeg skal gjøre.
Mellom oss.
Jeg går ned på kne.
Jeg trygler deg.
Jeg bønnfaller deg.
Si hvor Suro er. Vær så snill.
LEGEVAKT INNGANG
Det holder. Faen.
Tida er ute.
Har dere matet spekkhoggerne?
Vasketjeneste kreves i spekkhogger-tanken.
Nå, Mimi,
hva sier du?
Ikke et jævla ord!
Ned!
Vær så god.
Vær så snill!
Lavere!
Faen!
-Luvi, endelig! -Svarer jeg ikke, så kan jeg ikke.
-Hva faen er det som skjer? -Jeg ville faktisk beklage.
Hvorfor det?
-For dommen i Casàs rettssak. -Hvilken rettssak?
Mannen som dyttet sin døde mor under lastebilen.
Lavere!
-Skal jeg trekke ham opp? -Vent litt.
Obduksjons-kryssforhøret ble avvist.
Hør her, Matteo...
Fordi han sa...
Ja.
Han fikk 15 år grunnet de skjerpende omstendighetene.
-Du gjorde det bra. Ha det. -Hva?
Opp!
Vil du fortelle oss noe?
Ok!
Jeg forstår ikke.
Snakk tydelig.
Greit, jeg skal snakke!
Trekk meg opp!
Flytt deg. Jeg kjører.
Kan ikke jeg kjøre?
Fra nå av, samme hva jeg sier, holder du deg i ro og er stille.
Hva er det du sier?
Scotellaro her. Hører du?
Vi er 37 kilometer langs riksvei 624.
Vi kjørte ut. Vi ble overfalt.
De har tatt fangen! Send støtte umiddelbart. Over og ut.
-Leo, hva faen er dette? -Ta av deg brillene.
Hvorfor skal jeg det?
Beklager dette.
Etter å ha forlatt Buccheri La Ferla sykehus
med bilen som fraktet
-fangen... -Ut!
...Palàmita Cataldo Silvio Maria.
Hva faen?
Vi kjørte mot Palermos fengsel
Ucciardone Calogero Di Bona,
-da... -Da.
Nicola, det er din tur nå.
Slå meg.
Hva er det? Hardere! Det må virke ekte!
Da vi etter 37 kilometer
på riksvei 624
kjørte på en spike strip.
Spike? Hvordan staver du det?
Det er også kjent som spikermatte.
Den forårsaket at alle fire dekkene punkterte,
og tvang betjent Scotellaro
til å foreta en nødstopp,
som førte til at jeg fikk brudd i nesa.
Medisinsk rapport.
Bak veiovergangen dukket det opp seks væpnede personer
som beordret oss til å sette fri fangen,
og etter å ha satt ham i sin bil, forsvant de i kjøreretningen.
Og du stoler ikke på fengselspolitiet.
Faen! For helvete!
Scotellaro, jeg er fortapt, og du har ingenting å si?
Det var jeg som arresterte Palàmita.
Du aner ikke for opprørt jeg er.
De jævla drittsekkene!
Kom igjen.
Unnskyld meg.
Etter disse nylige hendelsene
er jeg fortsatt i en tilstand
av intens følelsesmessig uro.
Er det greit om jeg tar resten av dagen fri?
Palàmita skal få oss til Suro.
Klart det. Suros høyre hånd får oss til Suro.
Og vi stoler på ham.
Nicola, det er for mye å forklare,
så bare hør på det jeg sier.
Du og jeg skal skape historie.
Vi blir sikkert ekskludert fra styrken. Du takket meg ikke for at jeg hjalp deg.
Takk.
Ble du glad nå?
Greit, men uansett,
hvor faen er Palàmita?
Pokker, advokat.
-Jeg fikk ikke puste. -Fort.
Fort? Alt gjør vondt.
-Forsiktig, jeg har sting. -Ja, men raskt.
Guds mor...
Hva?
Kom igjen! Jeg har konvertert, advokat!
Bra, hendene dine vil alltid være foldet.
Rolig. Pass hodet. Inn med deg.
Ser du hvor forandret de er?
Vi er en ekte hær.
Du er forandret, Balduccio.
Livet mitt er endret, ikke jeg.
Vi tar ham denne gang.
Jeg har sagt dette før, og det brakte uhell.
-Jeg er ikke overtroisk. -Sa han og tok seg på ballene.
Du bodde i Peru,
og trengte aldri å sørge over dine kjære.
Hvorfor hater du faren min slik?
Jeg skal si det når jeg tar ham.
Vil vi ta ham?
Jeg ba Mario om disse. Én til deg og én til meg.
-Jeg vil ikke at du skal bli med. -Jeg vil i min fars begravelse.
Men jeg vil helst slippe din.
Kom hit.
Det er et bitte lite hus
Med mange små fargede vinduer
Og en bitte liten dame
Med to store øyne for å se
Og det er en bitte liten mann
Som alltid kommer sent fra jobb
Han har en bitte liten hatt
Med en drøm å oppfylle inni
Jo mer han tenker på det
Jo mindre kan han vente
Min kjære, du trenger ikke bekymre deg
Dette livet er en kjede
Noen ganger gjør det vondt
Se så rolig jeg er
Går til og med gjennom skogen
Med gode Guds hjelp
Pass deg alltid for ulven
Pass deg for ulven
Lever sammen
Og vi to ligger her og elsker
I dette havet av sikader
Denne bitte lille kjærligheten
Så stor, det ser ut til at jeg kan fly
Advokat, jeg tenkte på noe.
Kan vi stole på at din svigerinne
gjør det vi må gjøre?
Tross alt, med all respekt, er hun fortsatt politibetjent.
-Er vi framme? -Vent her.
-Hei, hvor er dere? -Vi er på vei.
Skynd dere, jeg er her.
-Luvi, er alt i orden? -Ja.
Du har vel ikke ombestemt deg?
Så klart ikke. Hvorfor skulle jeg det?
Jeg vet ikke.
Nino ville aldri gjort det vi skal gjøre.
"Vi er myndighetene" og det der.
Hva med Nino?
Han lot aldri en sjanse til å være i rampelyset gå fra seg.
Hva med deg?
Hva faen er det du sier?
Leo, hvis du dreper ham om natta, i ingenmannsland,
vil ingen vite om det, ingen vil se deg.
Ingen vil gratulere deg med hvor flink du var.
Forfengelighet.
Dere Scotellaro-folk rammes alltid av den.
Nino lovet deg det, og jeg skal gjøre det.
Samme hva som skjer videre.
Jeg skal arrestere Suro.
Greit. Vi kommer.
Nå?
Hva skjer?
Vi har et problem.
Har hun ombestemt seg?
Hun vil arrestere ham.
Og det første Suro vil gjøre,
er å publisere databasen.
Jeg vil si dere har et stort problem.
Takk for påminnelsen.
Det falt meg ikke inn.
-Hva skal jeg gjøre? -Hva vil du gjøre?
Det er ikke første gang du ødelegger et raid.
Har jeg rett?
Vi er ikke egnet for paradis.
La oss resitere "angerakten".
Spesialpolitiet.
Oberstløytnant Costardello, takk.
-Du, Leo. -Hold kjeft et øyeblikk.
Oberstløytnant, jeg kan forklare.
Fortell aktor hvorfor du hjalp en gangster å rømme.
-Trengs ikke. -Jo.
Trengs ikke.
Jeg lot bilen stå åpen. La meg låse den.
Sånn, Palàmita. Du er fri.
Det var en fornøyelse.
Hva vil du gjøre nå?
Pilgrimsreise til Medjugorje.
Så får vi se.
Du er heldig som tror på noe.
Ikke vær bekymret.
Du vil finne en måte å bli kvitt fortida på.
Ta vare på deg selv.
Kom igjen.
Suro er i et av de seks våningshusene, men vi vet ikke hvilket.
Det er ikke luft her inne.
De sa at dette stedet var elendig.
-Hvem er dette? -På med klimaanlegget, Lukaku!
-Jeg koker her inne. -Det er ødelagt.
Kan vi slutte med dette? Vi er ikke på skolen.
Var det ikke et større sted?
Jeg tegnet det her.
-Hvilken målestokk? -Jeg vet ikke.
Jeg tror det er én til 20.
Én til 20?
Hva er det? En liten bil?
Forholdene er feil. Kan vi konsentrere oss?
Så...
Suro er i et av disse seks våningshusene, men vi vet ikke hvilket.
Hva gjør vi først?
Først og fremst skal vi forsegle hele området slik.
Vi må angripe ham på alle fronter samtidig.
Cinisi og Calatafimi herfra,
Boccadifalco herfra. Passo di Rigano herfra.
Ciaculli
og Porta Nuova herfra.
Er alt klart?
Ikke overbevist.
Ikke jeg heller.
Tror du ikke Suro har tenkt ut en rømningsplan i nødstilfeller?
-Det stemmer. -Vi må takke konsulenten vår for dette.
Din jævla horesøster.
For Mariano Suro
har en fluktvei som er et ingeniørmessig mesterverk.
Den er bedre enn pavens Castel Sant'Angelo.
Det er en rekke underjordiske tunneler
som ender her, fire kilometer unna våningshusene.
Og vi vil at han skal gå dit.
For vi skal vente på ham der.
Jeg kravler ikke ned dit som en rotte.
-Det er trangt. -Det er farlig.
Vi skal det.
La oss gå.
Hold pusten!
Ikke pust!
Mandorla!
Hva gjør du her ute? Hva skjer?
Hvordan kom du deg ut?
Du er en drittsekk.
Herregud!
Ro deg ned. Det er meg.
-Du skremte vettet av meg! -Beklager, mente ikke det.
Du mente ikke det, men...
Hvorfor er du her?
-Samme det, jeg har ikke tid. -Vent!
-Ikke følg meg. -Hva har jeg gjort?
Ha det.
Jeg har en viss verdighet.
Jeg ga deg en sjanse.
Jeg tok deg imot i selskapet som familie.
Hjalp deg med å brenne for jobben igjen, og du gjengjelder meg slik?
Du avviste en sak og tok den så selv?
Jeg ville jo finne det ut.
Du er korrupt. Er det det jeg skal tro?
Tro hva du vil.
Denne gangen slipper du ikke unna! Vi skal sette oss ned og snakke nå.
Jeg vil vite hva du vet.
Jobber vi fortsatt sammen eller ikke?
Hvordan ser du på framtida vår?
Hva vil skje med oss?
Hva skal jeg si?
Det er ikke deg. Det er meg. Vi møttes da jeg var langt nede.
Jeg hadde et vanskelig forhold, og så videre.
Takk for at du tok meg imot. Du er en flott fyr.
Tilgi meg.
Du vil finne en bedre person. Du fortjener det. Gå. Ha det!
-Hva var det? -Ingenting. Hva da?
-Hørte du ikke? -Det er hunden.
-Hunden er utenfor. -En annen hund.
-Tuller du? -Nei, Matteo!
Beklager, Palàmita.
Du er min måte å bli kvitt fortida på.
Advokat, dra til helvete!
Vet du hvordan man fjerner en pil?
Scotellaro.
-Skaper vi historie? Din jævel. -Nico, jeg beklager.
Utvist? Nei, vi må stilles for retten.
Jeg har kone og barn hjemme, ikke som...
-Glem det. -Ikke som meg.
Du har rett. Jeg er alene.
Ingen blir rammet hvis jeg roter det til.
Nei, det var ikke det jeg mente.
Jeg kan si at jeg tvang deg. Beklager.
Nei, Leo. Jeg beklager. Jeg er bare litt nervøs.
Vi rotet det til sammen.
Hva angår det du spurte om, fikk jeg endelig svar fra Interpol.
Balduccio Remora døde av blodpropp i lungene for to år siden.
-Skal vi gå? -Lykke til.
Scotellaro, fort deg!
Ikke gråt, bestefars kjære! Melken din er nesten klar.
Ser du? Mamma har våknet.
La henne være.
Jeg lurte bare på
hvordan du kunne lede en væpnet revolusjon mot din egen far?
Har alltid drømt om en verdig arving. Visste ikke at jeg allerede hadde en.
-Nei, pappa, ikke drep ham. -Nei, jeg må spørre ham om noe.
Jeg er 76 år gammel.
Jeg har en annens nyre på venstre side.
Jeg har en prolaps som tar knekken på ryggen min.
Jeg våkner sju ganger om natta for å tisse.
Legen har forbudt meg å spise mat
som inneholder enhver smak.
Allikevel, med alle disse problemene,
har jeg ikke bare klart å leve med dem,
men har også holdt alt i perfekt balanse.
Til og med fredelig.
Til du kom.
Ikke noe mer fred. Ikke noe mer balanse.
Hvorfor dette oppstyret?
Hva har du å vinne på det?
For meg førte det til at jeg måtte flytte igjen,
etter å ha blitt vant til å bo komfortabelt i ett hus.
Samme det.
Heldigvis har jeg fortsatt venner som vil ha meg som gjest.
Og du?
Ned på kne.
Du har en død manns navn, så du skal dø.
Men si meg én ting først.
Balduccio Remora, fetteren fra Amerika,
Sør-Amerika.
Hvem i helvete er du?
Jeg vet ikke med dere, men mine foreldre lærte meg
at man skal presentere seg på et nytt sted.
Unnskyld meg, dr. Bray. Du har helt rett.
Hyggelig.
Jeg er Nino Scotellaro.
Tekst: Marius Theil
Kreativ leder Gry Impelluso