Vad i…?
Här är jag, jättekackerlackan!
Här, sa jag!
Gick det bra?
Kapten Tanaka?
Du kunde visst inte låta bli.
Städarens unge… På grund av honom missade du chansen.
-Han hade inte tillstånd att vara med. -Vem bad dig göra nåt åt saken?
-Du säger att man ska göra det rätta. -Det rätta var att vinna.
-Jag vann ju! -Då hade du haft en robo nu.
Vad ska du göra nu?
Vad menar du? Jag är fortfarande aspirant.
Tänker du vänta på fler roboar? Det kanske inte finns fler därute.
De har aldrig knutit an till nån äldre än 16 år.
Du gick miste om chansen.
Förstärkt pansar, det var nytt.
Ta ett prov till labbet.
Jag och Polarn vinkade till varandra, och en sharg kom från ingenstans.
Men så här stor var den inte.
Sen hoppade den på Polarn, och jag fick köra på den med hojen för att få loss den.
Och sen kom ni.
Polarn är en ovanligt…liten robo.
Klockan är mycket. Tillbaka till campus.
Ska jag tillbaka dit?
-Polarn knöt väl an till dig? -Ja, jag antar det.
Vi lär aldrig förstå hur de gör sitt val, men det bandet kan inte brytas.
Polarn valde dig.
Du är mechkadett nu.
Utan exodräkt kan det bli skakigt, så håll i dig.
Vi ses på basen.
Jag är redo…tror jag.
Stanna!
Du är framme vid målet om 14 minuter.
Kom!
Vänd!
Var vänlig spänn fast säkerhetsbältet.
Passageraren har lämnat bilen.
Vad…?
Polarn är liten, men snabb. Det måste jag säga.
Jag sa ju det, en ny robo.
Kapten!
Maya och Frank, det här är ert senaste tillskott.
Stanford?
Och hans robomech Polarn.
-Knöt den an till honom? -Ja.
Stanford är en av er kadetter nu. Utbildningen börjar i morgon.
Hjälp honom att orientera sig. Börja med bryggan.
Ska bli!
Kapten Tanaka… Den allra första piloten!
Vänj dig. Han är vår robolärare, så honom får du se mycket av.
Polarn, alltså? Schyst namn.
Ja, pappa brukade kalla mig för det.
Men inte längre?
Han är död.
Du har aldrig varit nere på bryggan, va?
Men… Vad är det där? En ny robo?
Vad gör han här?
Vad gör du själv här? Ska du sabotera för fler kamrater?
-Det är min robo! -Lugna ner dig.
-Den har redan knutit an. -Med moppkillen?
-Oväntat, men enligt Tanaka är det så. -Dumheter! Jag vann uttagningen!
Men Polarn valde mig.
Tagga ner, Liv!
Kom, nu lugnar vi ner oss.
Gång- eller fönsterplats?
Jag skojar, det finns inga fönster.
Här laddar de upp sig.
De pallar mycket, men behöver sova, eller vila, eller…
-Ladda upp energikärnan. -Precis.
Vi börjar här borta. Tänk att du fick en robo utan att ens gå aspirantutbildning.
Vilken tur du har.
Jag har väl det, men Polarn fick ju inte chans att se nån annan.
Nån annan kanske är bättre lämpad.
Jag är enbent.
Tror du att de bara väljer perfekta? Ingen är perfekt.
Det känns bara som om jag halkade in på ren flax.
Jag har spelat fotboll hela livet.
Jag vet att om man får en målchans, så ska man ta den.
I fjol gjorde jag inget särskilt, men nu flyger jag den här bjässen!
Du får det bra här. Vi ses i morgon.
Jag menar bara att alla har tur ibland.
Nu är du här. Hur det gick till är oviktigt.
Polarn såg nåt hos dig. Det räcker för mig.
-Hoppas att de andra håller med. -Glöm dem. Tro på dig själv.
Du kommer att älska logementet. Man får ta så mycket ostkex man vill.
Jag letar upp dig sen.
Det är orättvist. Låt mig utmana Stanford.
Ja?
Vi har problem.
-Berätta, Tanaka. -Det fanns en sharg på nedslagsplatsen.
-Hur många? -En. Den kom nog in när skölden var nere.
-Säkert en spanare. -Vi har sett såna förut.
Den här var annorlunda.
Den hade hårdare pansar. Om shargarna är tillbaka…
Vi ska inte dra förhastade slutsatser.
Avsök planeten efter fler intrång.
-Snälla, ge mig en chans på den där robon! -Du sa att de hade knutit an.
Har robon knutit an till städarens grabb, den där Stephen?
Stanford. Och ja, Polarn har valt honom.
Polarn, minsann…
Det namnet lär ingjuta skräck i våra fiender.
Men regler är regler, och de gäller även dig. Utgå.
Dumma plasmaförbrännare.
Mamma…
Stanford?
-Vad gör du här? Klockan är mycket. -Jag vet.
-Du ska väl på praktik i morgon? -Jo, det där med praktiken…
-Hörde du om den nya robon? -Ja, hurså?
Det var jag som hittade den tredje.
Den knöt an till mig.
Jag ska bli dess pilot.
Hörde du vad jag sa?
Jag hörde.
Din fars död drabbade mig hårt.
Jag har velat skydda dig, bara.
Jag saknar också pappa, och jag försöker lyssna på dig.
Jag tänkte köra ett morgonträningspass. Vill du vara med?
En sista omgång?
Varje kontakt har sin unika energi. Känn in laddningen.
Träff!
Judokast är inte tillåtna!
För att överleva både i strid och i livet behöver man anpassa sig.
Din uppoffring gjorde min dröm möjlig.
Han har alltid förväntat sig att jag skulle bli pilot.
Din far är komplicerad.
Men han vill ditt bästa.
I slutänden står du bara till svars inför dig själv.
Att vara pilot är allt jag kan. Utan det…
…vet jag inte vad jag ska göra, eller vad jag är.
Ända sen du var liten har du velat vara bäst av alla.
Du är driftigast och ambitiösast av alla.
Det är din gåva.
Och min förbannelse.
Det finns andra yrken där du skulle briljera.
Ja…
Men inte som pilot.
Du och din far, och era förväntningar…
Lyd den här gamlingens råd. Livet tar ofta en oväntad vändning.
Låt hjärtat visa vägen, så når du ditt syfte.
Och storhet.
Ja, det är hans första dag, men inte vår!
Det var på tiden.
Har du aldrig klätt på dig förut?
-Var lite schyst. -Visst.
Men jag tänker inte hjälpa dig varje dag.
Bättre blir det inte.
Kan vi gå nu?
Första skoldagen! Nu rockar vi loss!
PAULS MC-VERKSTAD
Ser du sköldarna?
Det ser ut som en demoleringsrobo.
God morgon, kadetter.
Överste Max!
Hörde jag demolering?
Kanske det.
-Kan du fatta det här? -Helt otroligt!
Eller hur!
Och en sharg anföll er! Gick det bra?
Det var nära ögat, men Tanaka räddade oss.
Det här är så häftigt. Jag är så glad att din dröm slog in.
Tack, Ava.
-Var försiktig därute. -Ja, mamma…
Kadetter!
-Hur verkar de nya roboarna? -Vi får nog fason på dem.
Jag hoppas att ni har sovit, för det här blir en tuff dag.
Det här är riktiga exodräkter.
Ni är inte aspiranter längre.
-Fixar du det här? -Ja, jag har över 500 simulatortimmar.
Bra, dem får du användning av.
Via nexuslänken ansluter ni till era roboar.
Det blir en svår prövning för sinnet. Det är aldrig lätt första gången.
Ni vänjer er. På det här sättet blir ni ett med era roboar.
De tar del av era tankar, och ni av deras smärta.
Så håll dem i ett stycke.
De ska få en bensträckare. Ni har koordinaterna. Sisten i mål städar.
Jag börjar få kläm på det här.
Det här fixar vi!
Jag leder!
Käka robo-damm!
Stanford! Ta kontroll.
Polarn!
Hur gjorde du det där?
Vad är det där?
Allt lugnt vid östfronten.
Analysen av shargens pansar som Tanaka tog prov från är klar.
Tack, sergeant.
Vad händer?
Den där shargen var den enda som tog sig förbi skölden.
En påminnelse om vikten av beredskap.
Du ville prata?
Du är besviken. Jag ställer krav för att sporra dig att bli bättre.
Jag vet. Och du hade rätt, men jag vill ändå bli pilot.
Jag fortsätter som aspirant, hur liten chansen än må vara.
Jag har ett annat förslag.
-Vad är det? -Jag vet inte.
Nåt shargiskt, men inget jag har sett förut.
Ett shargägg…?
-Är det en ny sort? -Kanske.
Shargar är primitiva, men har stor anpassningsförmåga och överlevnadsdrift.
-Var kom det från? -Jag vet inte.
Flyg hem. Jag väntar här på fångstteamet.
Det här med Stanford bekräftar mina farhågor.
Att välja en helt outbildad kadett… Vilket skämt.
Det här är Hero Force One.
Är det Atlasmissiler? Och en magnetkanon, version Z?
Jag har arbetat med Hero Force-programmet i hemlighet i flera år
i syfte att försvara planeten.
Varför i hemlighet?
Det är robo-lojala skeptiker som styr, men du hade rätt.
Vi måste försvara mänskligheten till varje pris.
Vem ska flyga den?
Jag har inte funnit en pilot jag kan lita på än.
Du är utan tvekan bäst på akademien.
Men den här prototypen har aldrig flugit. Det blir svårt, kanske farligt.
-Jag visste inte om jag ville be dig… -Jag säger ja.
Ibland kan de oväntade vändningarna bjuda på de bästa möjligheterna.
-Du har mycket kvar att lära dig. -Jag vet.
De har ett års försprång, men du kommer i kapp, för det måste du.
-Ja, sir. -Och vi behöver din målsmans godkännande.
Mamma kommer aldrig att skriva på.
Kom in.
Mamma?
God kväll, kapten Tanaka. Tack för att ni bad mig komma.
Glöm bara inte bort vem du är, Stanford Yu.
Och var försiktig.
Jag lagar gärna mat. Fast jag lät dig vinna.
Passa dig, galleta.
Tostones! Det brukade mormor laga åt mig. Hur visste du det?
En gissning, bara.
-Vill du ha mat? -Räcker det, då?
Kom och sätt dig!
Okej, tack! Vänta lite, bara.
Du kan verkligen laga mat. Det är jättegott!
-Vilket spinn… Gick det bra? -Ja, jag ska jobba på det där.
Det hoppas jag verkligen, för om du vill ingå i mitt team…
-Ditt team? -Du hörde rätt.
Här bor mechkadetterna.
Jag har en robo.
Undertexter: Karl Hårding