Prijatelj, to ti bom moral zaračunati dvojno.
Če se izkaže, da nosiš orodje, pa trojno.
To bi moralo več kot pokriti trud. Hvala za prevoz, Ossie.
Chad, Jo. Oba sta videti dobro.
Domnevam, da me pričakuje.
Bernard.
Camille.
Kaj bi rad?
Bernard Holland. Zakaj si tukaj?
Vem, da so v vodi zdravila in da imaš Juliette.
Prosit sem prišel za njeno izpustitev.
In da zapreš dotok vitamina D+.
Zakaj bi to naredila?
V zameno ti bom dal zgodbo, ki jo potrebuješ.
Iz Strojniške se širijo govorice, da si Juliette oprala možgane.
Lahko te rešim upora.
Je to res?
Sožitje je veliko slabše kot med mandatom ge. Jahnsove.
In kot med kratkim mandatom g. Hollanda.
Z ljudmi se zlahka manipulira.
Samo nekoga slabšega potrebujejo. To bom zate jaz.
Povej jim, da sem ubil Meadows.
Lahko jim rečeš tudi, da sem ukazal ubiti Jahnsovo in Marnesa.
In da sem se zlagal, da je Juliette hotela ven.
Naprti mi nemire v zadnjih mesecih.
Nič od tega ne bo laž.
Izvrševal sem ukaze, tako kot jih ti.
Pa potem?
Rehabilitiraj me, da pokažeš, kako milostna voditeljica si.
Veliko bolj, kot sem bil jaz.
V dnevih, ki so mi ostali, bom živel neopazno.
Daj. Preračunaj.
Razlika v izidih je zanemarljiva.
Po drugi strani pa, če predstaviva zgodbo, ki jo predlagaš,
te pošljeva ven čistit
in se drživa prvotnega načrta z Juliette Nichols in vitaminom D+,
bo Silos na boljšem.
To ne more držati. Nekaj si spregledal.
Ljudje hočejo zgodbe o odrešitvi.
Ta je skupna vsem velikim mitom in verstvom.
Nisi se zgolj zmotil.
Tudi ugotovil nisi, da nimaš nobenega asa v rokavu.
Si že pridržan
in pri 89 % prebivalcev si neznansko nepriljubljen.
Dal sem ti življenje, ti pa mi boš vse vzel?
- Zbogom, Bernard. - Nisi vseveden, drži?
Če bi bil, nas sploh ne bi spravil v ta položaj.
Ne bi ti bilo treba vsem izbrisati spomina in ubiti toliko ljudi.
- Ne veš več od mene, imam prav? - Zbogom, Bernard.
Se je izšlo po tvojih pričakovanjih?
Da.
Glas je enak, kot je bil med mojim služenjem.
Nisem ga pa še slišal tako končati pogovora. Si ga ti?
- Ne, a ga tudi ne izzivam. - Točno tako.
Ni se več hotel pogovarjati, ker je bil razdražen, razočaran, jezen.
To niso lastnosti stroja, se ti ne zdi?
Nekoč, ne tako dolgo nazaj, je bil čuden.
Tolažil me je.
In ti si se spraševala, ali je človek.
Kako bi bilo to mogoče?
Nekdo, čigar glas se ni spremenil vsa ta leta
in je vedno na voljo za pogovor.
Isti glas.
Morda ne isti človek.
O ljudeh vem eno.
Mogoče si jih je pokoriti.
PO KNJIŽNI ZBIRKI HUGHA HOWEYJA
Prebivalci, dobro jutro. Imam pomembno novico.
Nekdanjega župana in vodjo informatike Bernarda Hollanda smo našli živega.
Za vse zločine proti Silosu
ga je sodnik obsodil na opoldansko čiščenje.
Prosim, načrtujte ogled v najbližji menzi.
Kot vedno bodite na stopnišču vljudni in previdni. Hvala.
Šerif!
- Si slišal? Veš, da ne morem ostati. - Samo pet minut mi nameni.
- Namestnik Jerry kliče šerifa. - Ne oglasi se še.
Ta vrata sem dal ojačati.
Karkoli počneš… Varuj z močmi.
Če udariva po spojih hkrati, lahko oslabiva tečaje.
Tudi če prideš ven, je hodnik poln jurišnikov.
- Prav. To je torej to? - Drugače se lahko konča le,
če moja žena neha ubogati tisti klinčev zaslon.
Trenutno je sploh ne poznam.
Ogromno vam moramo povedati. In tudi bomo. Toda ker je časa malo,
bom začela z današnjim stanjem.
Bernard Holland se je za čiščenje ponudil, da bi jih zamotil.
- Zamotil za kaj? - O tem bom pozneje.
Knox pravi, da lahko to, kar moramo narediti, naredimo le,
če uporabimo nekaj, kar si odkril.
- Si ji povedal? - Ne.
Niti žena mi ni povedala.
- Ne odločam jaz. - Jaz pa nisem povedal Shirl.
Ker…
To je huda kršitev Pakta.
Ti jim moraš pokazati.
Kaj hočeš od mene?
Najprej moramo priti do čistilne naprave vode na 55. nivoju.
Nichols, vstani.
- Še je županja, Chad. - Vstani.
V redu je. Grem.
V redu je.
Počakaj. Roke.
Kar izvoli. Mi smo že videli.
Kaj, klinca?
Menda ne piješ, zato sem to dala odnesti iz tvojega urada.
Nimaš proti, ne?
Kje pa.
Boš…
Boš raje vodo?
Zakaj sem tukaj?
Sedi.
So ti prijatelji povedali, kaj je bilo med uporom?
- Glavne stvari. - Da jih je Bernard hotel izstradati?
Ustavil je dobavo hrane globoko spodaj.
Nekdo iz kuhinje je celo zastrupil zaloge.
Upornikom sem pomagala prestaviti barikade do kmetije.
Brez mene bi tvoji prijatelji umrli in upora bi bilo konec.
Zmagali so le,
ker so šerifovi namestniki pomagali Robertu in meni.
Gotovo si imela svoje razloge.
Bernardu nisem mogla več zaupati.
Zato sem ravnala v nasprotju z ukazi in Paktom.
Vem, da Bernard ni umrl.
V naših rokah je.
Opoldne bo šel čistit. Tam boš kot županja.
Vdal se je.
Skrival se je pri tvojih prijateljih, ne?
- Zato sem tukaj? Da to potrdim? - Ne.
Povabila sem te, ker hočem, da sodelujeva.
Zdaj pa bom nekaj popila.
To, kar se dogaja z vodo, je skrajen ukrep,
toda v tem hipu mi ne preostane drugega. Ljudje vedo preveč.
Poslušaj, začenjajo postavljati vprašanja. Predvsem zaradi tebe.
Vprašanja, zaradi katerih lahko umremo, in tudi bomo.
Prekleto. Ljudem je to všeč?
Po pol kozarca ti je vseeno.
V vodo si dala zdravila. Sploh veš, kaj se bo zgodilo, ko…
Gotovo bo boleče, tako kot je bilo pred 140 leti.
Ne, pozaba ne bo boleča.
Boleče bodo posledice.
S stopnišča je skočilo več sto ljudi.
Otroci so umirali zaradi lakote, ker so jih starši pozabili nahraniti.
Dobro, vem. In tu nastopiš ti. Ti in nekdo iz vsakega oddelka.
Ker moramo vse naučiti, kako spet delovati kot družba?
In potem kaj?
Tudi ti in drugi predstavniki boste morali pozabiti.
Aha.
Ampak ne ti.
Nekdo mora poskrbeti za uspešen prehod.
- Seveda. In zakaj to ne bi bila ti? - Jebi se.
Ja, imela bom spomine.
Ampak bom pri tem sama.
Vsak dan… Poglej me.
Vsak dan, dokler ne bo vse ponastavljeno,
bom morala sina spominjati na to, kdo sem.
In upati, da mi bo verjel.
Oziroma da ga bo ostalo dovolj, da se bo spominjal.
Emerson kliče Camille Sims.
Ja, kaj je?
Veliko ljudi gre gor.
To pričakujemo. Vsi hočejo videti Bernarda Hollanda umreti.
Ne, nekaj drugega je.
Nekaj sto ljudi sledi vodjema upora iz Strojniške.
Ena skupina pa stoji. Deset nivojev više, na 55.
Ne dovoli jim k čistilni napravi za vodo.
Razumem.
Spustite nas mimo!
Veš, kaj je v vodi.
Umaknite se, pa nikomur ne bo nič.
Pojdite domov.
Če to zafuraš,
bom vse tvoje prijatelje vrgla čez ograjo.
Izbrisati nam hočejo spomine. Tudi tebi.
Pripravite orožje.
Hej! Hej! Naredimo to kdaj drugič. Bili smo jasni.
- Ne! Spustite nas mimo! - Spustite nas mimo!
Spustite nas mimo.
Hej! Nehajte.
Takoj odložite orožje.
Samo pojdite domov.
V vodo dajejo mamila.
To ni res.
Vitamin D je.
Samo domov pojdite.
Pojdite.
Slišali ste jo. Pojdimo.
Bravo.
Tvoji prijatelji bodo preživeli.
Pazi jo.
Bravo, da ste zdržali.
Zaradi previdnosti počakajte tukaj do konca čiščenja.
Počakaj.
Je res?
To o vodi.
Kje pa. Samo še ena teorija zarote tistih globoko spodaj je.
Noro.
- Kot da imam želodec v riti. - Kaj? Tega še nisi upravljal?
Ne.
In ko sem ga projektiral, sem bil nažgan.
Super, res.
Ljudje te ubogajo, tudi ko se ne strinjajo.
Pri prehodu bo to koristno.
Ne bom ti pomagala. Tako ali tako me boš ubila, zato…
- Res je. - Kaj načrtuješ?
Se boš znebila vseh, ki ti pomagajo?
Ne, samo tebe.
- Še si jezna, ker sem šla k tebi. - Izpustila sem te, se spomniš?
Ne. Nisem se spomnila, ampak zdaj se.
Tudi če ti spet vzamemo spomine,
sem prepričana, da se bova nekako vrnili v točno ta trenutek,
ker nikoli ne odnehaš.
Preveri njen levi rokav.
Zato boš umrla.
Vsi drugi pa bodo preživeli.
In celo kot junakinje se te bodo spominjali.
Jebi se.
Pripravite jo za čiščenje. Pripeljite mojega moža v najino stanovanje.
Shirl, to je… Ne vem, kako si zdaj pravi.
Spet sem Gus.
- Kdo je to? - Shirley. Slišala sem zate.
Aja?
Karkoli ti je povedal… Ne moti se.
Pridita. Pojdimo.
Vem, da si jezna, ker sem Bernarda ohranil živega.
Odločitev ni bila lahka.
Camille, rad te imam bolj, kot veš.
Rad pa imam tudi najinega sina.
Hotela si, da se strinjam, da mu vzameš spomine.
Kdo bo potem?
Kdo bova midva?
Ničesar ne obžalujem.
Govoriš o zaščiti najinega sina,
toda z Bernardom sta ogrozila prav vse.
Anthony bo kmalu o tebi vedel le to, kar mu bom povedala.
Pripeljite ga čez četrt ure.
Ne bom tvegala. Brez kombinezona boš šla.
To je v nasprotju s Paktom.
Pravzaprav ni. In kombinezon ne bi kaj prida spremenil.
Gospa, šerif je tukaj.
Si res rekel, da hočeš ven, ali se je kakšen kreten pretvarjal, da je to slišal?
Rekordno množico si privabila.
- Res sem ti to rekel, ne? - Ja.
V mojem primeru
je prednost, da me sovražijo vsi moški, ženske, otroci in dovoljene živali.
Zakaj si se vdal?
Da bi odvrnil pozornost od Walker in tvojih prijateljev.
Ne.
Bernard. Camille me je prisilila, da pošljem Knoxa in Shirley stran.
Vanju so merili s puškami.
Ubila bi ju. Nisem imela izbire. Ni delovalo.
- Ni še konec. - Ven te pošiljajo umret.
- Juliette. - Ne. Še sem županja.
Camille hoče od mene pomoč…
- Nehaj. - Ko bodo zdravila prijela.
Hoče, da sem tam. Da se pogodim z njo.
- Zavrnila sem jo. A… - Nehaj! Prosim.
- Se hočeš bojevati naprej? - Ja.
Dobro. Ker se jaz tudi.
Kako je to boj?
Vsi bodo gledali mene.
Tvoji prijatelji so pred tremi meseci v tvojem imenu začeli upor.
Od takrat vem, kdo so,
kaj zmorejo.
Lahko sem sodeloval.
Tega nisem imel nikoli.
Moči, ki jo imajo tvoji ljudje.
Tega, česar so sposobni,
če dobijo priliko, priložnost.
Moja smrt je priložnost.
Ne bodo je zapravili.
- Zaupaj jim. - Ne gre za to, da jim ne zaupam.
Še bi lahko našla pot.
- Kakšno izbiro imava? - Ne…
Najpomembnejše, kar ti lahko povem, je tole.
Tisti glas v steni…
Vedno sem mislil, da je stroj.
Nekakšna danost.
Višja inteligenca.
Pa ni.
Nekje v silosu 1 je človek.
Iz mesa in krvi.
Nič drugačen ali boljši od naju.
Človek, ki odloča o naši usodi.
Izkazalo se je,
da je čarovnik samo moški za zaveso.
Če bi bil ta moški zdaj tu,
bi ga ubil z golimi rokami.
Toda te priložnosti ne bom dobil.
Ti pa jih lahko ustaviš, Juliette.
Ti si tista, ki so jo njihovi izračuni zgrešili.
Vem, da nočeš biti vodja, zato tega ne vidiš.
Vendar si več kot moteči element.
Povezovalka si.
Tvoja ekipa to dokazuje.
Verjamejo vate.
In jaz verjamem vate. V vse vas.
Še nekaj mi leži na duši.
Vprašanja, za katera ne bom izvedel odgovorov.
Vsa se strnejo v eno.
Pojdimo.
Ne vemo, zakaj smo tukaj.
Ne vemo, kdo je zgradil Silos.
Ne vemo, zakaj je zunaj Silosa vse tako, kot je.
Ne vemo, kdaj bo varno iti ven.
Vemo le, da to ni danes.
Bi rad še kaj povedal?
Zakaj ni v kombinezonu?
Veš, Bernard je rekel,
da na vse, česar ne vemo o silosu, lahko odgovorimo z enim vprašanjem.
Zelo preprosto je. Zakaj?
Znova in znova se sprašujemo isto.
Zakaj so bili silosi zgrajeni? Zakaj morajo ljudje vanje?
Zakaj silosi niso mogli komunicirati med sabo?
In, če je bilo Ustanoviteljem toliko mar, zakaj Varovalo, ki nas lahko ubije?
Mogoče naj ne bi poznali odgovorov.
Zakaj?
Vsi… Ostanite mirni. Ugotovili bomo, kaj se dogaja.
Hej! Ostanite mirni. Tu ste varnejši.
Poskrbite drug za drugega.
- To si načrtovala. - Ne, ves dan sem bila v priporu.
Počilo bo.
Hej. Ne odhajajte.
Ne odhajajte. Poslušajte me.
Ostanite.
Rudniki.
Ti…
- Fak. - Ostanite mirni, prav?
Tvoji prijatelji so nas mogoče ubili.
Umaknite se. S poti!
Tu je lepa glavica.
Tukaj je.
Vse je videti zdravo.
- Šef, si v redu? - Ja.
Samo zdaj se zdi vse resnično.
Zdaj? Resnično… Ste ga slišali? Zdaj je resnično?
Dajte mu stalno lulanje, bolečine v hrbtu, krče v nogah in otekanje.
Polovica sveta bi me oboževala,
- polovica pa sovražila. - Ja.
Torej lahko leti?
Vsak hip ne bo smela, ampak ta konec tedna še lahko.
Kam gresta?
- V Atlanto. - Na Stensenovo zadevo?
Sta zadela na loteriji?
Nekaj prijateljev se je prijavilo. Neuspešno.
Ga poznata?
- Srečala sva ga. - Halo?
Spoznala sva ga. Ja.
Sta morala podpisati pogodbo o nerazkrivanju podatkov? Slovi po tem.
Charlotte?
- Živjo. - Živjo. O bog. Kakšen trebuh!
Ne bi smela reči tega?
- Samo, če ne bi bilo res. - Živjo.
Hoj. Hvala, ker sta prišla.
- Tukaj sta. Čudovita si. - Hoj.
- Hvala. Živjo. - Lepo te je videti.
Hoj.
Imata rada naročeno hrano? Nekdo je pozabil odmrzniti piščanca.
Ti zloba.
- Nisem rekla kdo. - Prav.
- Zate. - Hvala. Zelo prijazno.
Pridita, vstopita.
Kako je z mostovi v Portlandu?
Preganjajo dolgčas. Prenovili bomo Burnside,
prekrasen dvižni most iz devetnajstega…
Krava.
- Mrha. Neverjetno. - Charlotte, nehaj.
Pa ti? Krmiliš brezpilotnike za bilijonarja. Kako je?
Služba pač.
Kako je pri Oregonianu?
Premalo ljudi, proračunski rezi, vse manj naročnikov. Po starem.
Sta že izbrala ime?
- Zanima naju. Dajta no. - Daniel Keene II.
- Nehaj. - Povejta.
- Vama je všeč? - Nehaj.
Jezus.
Pa vidve? Kaj načrtujeta?
Kakorkoli že, videti sta zelo srečni.
Ja. Sva.
Ja.
Ko bi te mami in oči videla…
Če bi bila živa…
- Bi praskala kot nora… - …da bi zlezla iz krste.
- Zaboga. - Bolno je. Zelo mračno.
- Ja. - Ampak sem vseeno vesela, da sta prišla.
Skoraj ne bi.
- Res? - Daniel misli, da je tvoja mama še jezna.
To ni… Je?
Če hoče govoriti s tabo, to navadno pomeni, da hoče zakopati bojno sekiro.
Pa že. Ja.
Ne bomo izvedeli.
Kako je vse? Ste pripravljeni na slovesno odprtje?
Ja, končno sveti luč na koncu predora.
Le da ni svetloba, ampak vlak!
- Joj, oprosti. - Nič hudega.
Jutri bo super. Tvoja mama bo navdušena.
In ko bo vsega konec, bova šli končno lahko na prave medene tedne.
Dodaten muzej dobiš, ker sem bila zlobna.
Pravkar si se…
Ja.
- Opravičila si se. - To je prava redkost.
- Tega še nisem slišal. - Ne.
- Nesramno. - Ne opravičuje se.
- Redko? - Nikoli.
Ne bom se opravičila, ki ti bom to zatlačila v goltanec.
- Saj si lahko jaz. - Vzemi.
- Ne. - Ni problema.
Pekoči so.
- Super. - Poglej ga.
Hej, bom jaz dokončala.
Pravilo Keenovih. Kdor pripravi večerjo, je preostanek večera prost.
- Samo po naročeno hrano sem šla. - Se bojiš, da bom zamočil?
- Umikam se. - Hvala.
Dobro.
Nisva prišla, ko si bila bolna.
- Za tri mrliške vežice rož sta poslala. - O bog. Nisva hotela tega.
Helen je bila na začetku nosečnosti in ukvarjala se je z očetom.
- Ja. Jaz bi lahko prišel. Ne vem. - In jo pustil samo?
Celo Charlotte se ne zdiš tak kreten.
To ni bil moj prvi boj.
Ob meni so bili Charlotte, mama…
In Henry.
No, če je bil ob tebi Henry…
Poznam ga od dvanajstega leta.
Zelo pomembno delo opravlja.
Pride po obisku moje mame in…
Očisti čustveno navlako.
In zdaj sem v redu.
V resnici sem hvaležna.
Za Charlotte, ne za raka. Jebeš raka.
Ja.
Na poročni dan sem mislila, da je ne morem bolj ljubiti.
Potem pa sem pozimi…
Ni šlo za to, da je skrbela zame.
Ampak…
Ko so me zdravili,
je hodila nadstropje niže in obiskovala otroke na vozičku.
Tvoja sestra ni popolna. Mornarica in to.
- Ne me basat. - Včasih se poskuša brzdati,
pa nekako vedno začne preklinjati.
"Jebeš raka in konja, na katerem jezdi." Otroci so bili navdušeni.
In njihovi starši tudi. Takrat…
Takrat sem vedela. Prešinilo me je…
Neizprosna je.
Ampak tudi prijazna. Zelo prijazna.
Divje je. Jutri bomo ljudem dovolili v silose.
Takim civilističnim ritim, kot si ti.
Hvala. Razumem. Vesela sem, da končno lahko govorim o tem.
Ja, tiste pogodbe so bedne. Žal mi je, da nisva mogli povedati več.
V redu je.
In zaradi tistih pogodb imava najlepšo hišo v West Slopu.
V arhitekturni reviji je.
Zadnje pol leta je bilo divje.
Takoj ko je Anne končala zdravljenje,
je bila spet ves čas v silosih.
Si slišala za Pakt?
O bog. Dobro.
Nekaj odpuljenega, kar sta napisala z dr. C-jem.
- S kom? - Z Victorjem. Knjiga pravil,
kako petsto let živeti pod zemljo, ne da bi se pobili med sabo.
- Petsto let? - Ja. Rekla sem, da je noro.
Kot dejstvo, da je Stensen silose usposobil v treh letih.
In zdaj v njih živijo ljudje.
Ne pritožujem se.
Z Anno sva sodelavki in se vsak večer vrneva sem.
Spominja me na kraj, kjer sva z Danom odraščala.
Tega se spomniš?
Mislim, da ja. Včasih se zdi kot zgodba nekoga drugega, ampak…
- Ja, dovolj dobra je. - Tvoj mož hoče iti.
Ker bi morala že spati?
- Ja. - Kongresnik.
Imata jutri čas za zajtrk?
Seveda.
Kaj vem. Mogoče bova morali zgodaj tja.
Mislila sem, da je vse urejeno.
Če prineseš pekanove žemljice, bom spekla slanino in jajca.
- Velja. - Prav.
- Lahko noč. - Lahko noč.
V katerem si?
V osemnajstici.
Jaz pa v enki.
- Za pomoč… - Ena.
- …se obrnite na predstavnika v rumenem. - Semkaj.
Spremil te bom.
Daniel, Helen.
Henry.
- Dolgo se nismo videli. - Čestitam. Oba žarita.
No, ti. Samo vključujoč sem bil.
- Ja. Hvala, Henry. - Nismo vedeli, ali ti bo uspelo.
- Morala sem videti, kako je. - Ne naredi celega obhoda.
- Veliko stopnic je, dvigala pa nobenega. - Sem slišala.
Da se morajo ljudje dovolj razgibati. To ni zame.
Si lahko sposodim Daniela? Senatorka bi rada govorila z njim.
Rad bi videl Charlotte.
V silosu 1 je z Anno in senatorji.
- Sme Helen zraven? - Hja… Kar daleč je.
Ja. Ne… Pojdi k Charlotte.
Jaz hočem na ogled.
- Ne boš lačna. - Super.
Ko boš končala, pridi v silos 1.
Senatorka bo imela govor.
Saj vem. Prisega, da bo kratek.
- Pozneje bosta glasba in ognjemet… - Govoril bom s senatorko in te poiskal.
- Prav. - Prav.
Adijo.
Ogled silosa se bo kmalu začel.
Če so vas napotili k silosu 18, ste na pravem kraju.
Everett sem. Eden od turističnih vodnikov.
- Samantha. - Ja?
- Dodelili so vas v 17, ki je tam. - V redu.
Oprostite, kako ste vedeli, kako mi je ime?
Očala za obogateno resničnost. Vse podatke z vašega RFID-a na kartici so snele.
- Pa če bi uporabili tujo kartico? - Helen, tudi obraze prepoznavajo.
Rachel bo vodila naslednjih dvajset ljudi.
Tisti, ki sem jih sprejel jaz, pa greste z mano.
- Dobro. Moja skupina sem. - Everett, od kod si?
- Iz Hoddesdona. - Od kod?
Iz majhnega kraja pri Londonu. Niti Londončani ga ne poznajo.
Opozorilo gostom.
Glejte, da boste obiskali pravi silos.
Piše na vaši kartici.
Daniel.
- Victor. Živjo. Hoj. - Daniel.
- Kako si? - Victor, senatorka hoče govoriti z njim.
- Peljal ga bom tja. - Dobro. Hvala.
- Charlotte pravi, da boš očka. - Ja. Na smrt me je strah.
- Čestitam. Ne, super boš. - Hvala. Potrudil se bom.
Veličastno, a?
- Bolj, kot sem si predstavljal. - Se sprašuješ, kako nam je uspelo?
Mogoče se sprašuješ,
- kako bi bilo, če bi privolil. - Pravilno sem se odločil.
Seveda. Je pa to eden največjih inženirskih projektov v zgodovini.
Ni narobe razmišljati o tem, kaj bi bilo.
Vsi to počnemo.
Veš, prav bi nam prišel.
- Imeli ste dovolj dobrih inženirjev. - Že. Ampak ti vidiš,
kar drugi spregledajo.
Moram reči, da sem bil presenečen, ko sem slišal, da si še zraven.
Teh nekaj lukenj v tleh pa že ne potrebuje tvojih veščin.
Veš, enako sem razmišljal. Toda bolj ko sem delal s Charlotte,
bolj sem se zavedal, da bodo ljudje v silosih, če bodo v rabi,
v njih zaradi travmatskega dogodka. Potrebovali bodo pomoč.
Bolj ko se poglabljaš v projekt,
jasneje vidiš, kako zahtevno je obvladovanje množične travme.
Recimo s Paktom.
Slišal si zanj.
Od Charlotte.
- Ja. - Ja.
Z Anno pišeta knjigo o tem, kako skupaj živeti petsto let.
Napisal jo je UI. Midva sva jo le uredila.
Upam, da ne bomo nikoli izvedeli, kako uspešna sva bila.
Za projekt so se prijavili milijoni z vsega sveta.
In dr. Stensen si je zadal, da bosta vsaj po dva iz vsake države.
Pari? To je Stensenova barka, kajne?
Dobro.
Silos zdrži jedrsko eksplozijo z močjo 30 megaton, tudi če je le 3 km stran.
Posamezno krilo drsnih vrat tehta 25 ton
in zadrži celo delce, velike le 50 nanometrov.
Ja, gdč. Helen?
Koliko je stal en silos?
Dr. Stensen bo kmalu objavil uradne podatke.
Ste eden tistih, ki ste tu živeli minulo leto?
- Malo manj kot eno leto. Ampak sem, ja. - In se vam ni zmešalo?
Družba, to je to. Vstopili boste v silos.
Ja.
Zagotavljam vam tole. Niste pripravljeni na to, kar boste videli.
Sledite mi. Hodite previdno in, ja…
Helen, nočem se vsiljevati, toda ali se me oprimete?
Prav. Hvala.
Semkaj.
- Pokazati moraš izkaznico. - Ena, dve.
- Pozdravljena. - Zdravo.
Ko pade noč, se signali krepijo po radiu.
Vse nenavadne stvari prihajajo in odhajajo kot zgodnja opozorila.
Naplavljene morske zvezde se nimajo kam skriti.
Še kar čakajo, da pomladanska plima pribuči.
Nobena smer nima smisla,
izbrati ne moremo niti strani…
- Je to Peter Gabriel? - Ja.
Povodenj že hrumi,
poslovili se bomo od mesa in krvi…
- Koliko je to stalo? - Nič. Z družino je hotel videti silos,
- tako kot še vsi na svetu. - Kateri?
17-ico, se mi zdi. Najboljši je.
- Niso vsi enaki? - So. To je samo interna šala.
- Pozabi. Pridi. - Prav.
Sanjači, zmanjkalo vam je snovi…
To bo dovolj. Hvala.
Sijajno je bilo.
- Hvala. - Hvala. Super je bilo.
Bi si radi pred nocojšnjim nastopom ogledali silos 17?
Daniel Keene, balzam za oči si.
- Odhod iz Washingtona ti je koristil. - Senatorka, tudi vi cvetite.
Še vedno si politik.
Povej mi, zakaj moram od Anne izvedeti, da si tu? Niti na čaj nisi prišel.
- Nisem vas hotel motiti pri delu. - Res sem ga imela.
Zagon česa takega zahteva ogromno dela.
- Bi rekel. - Tukaj je.
- Neporavnane račune imava. - Ja?
Res bi mi prišel prav.
Če ne bi upošteval tvojega predloga o petdesetih kopačih,
bi zamujali za pet let.
Tudi pri drugih težavah bi mi koristil.
S Perom morava na tehnični pregled.
Boš počakal? O nečem bi se pogovorila s tabo.
- Prav. - Hvala.
Daniel.
- Hoj. - Oprosti za zajtrk.
Nič hudega. Pa jutri.
- Super. - Je vse v redu?
- Ja. Samo hoteli so, da prideva zgodaj… - Ni problema.
- Kje je Charlotte? - Ne vem.
Nazadnje je v kavarni pila kavo.
Po mojem bo kmalu prišla.
Danes se "dragi rojaki" ne zdi več primeren uvod.
Ta projekt naj bi varoval vse
ne glede na barvo, veroizpoved in državljanstvo.
Zato danes…
SE DOBIVA V SILOSU 1? SE JE ZJUTRAJ VSE UREDILO?
Zato pravim dragi soljudje…
Per? Hej, Per. Per.
Zbrati se moraš, prav?
Ta projekt je vrhunec…
OB ANNI SEM. KJE SI?
…moje dolge, za nekatere predolge kariere.
Anna, Anna.
Ne dovolj dolge.
Ljubica, če boš tako odlašala, bo po meni.
- Prav? - Ne bo se ponovilo.
Toda tako ponosna sem… Pospešimo, prav?
Tako ponosna sem, ker je ta projekt sad sodelovanja več strani.
Američani zmorejo. Bla, bla, bla. Dobro.
Vlada in industrija nista tako sodelovali
že od druge svetovne vojne.
Ta aplavz bo trajal pet ali deset sekund.
Nadaljujmo s tem, ko dvignem roko.
Ena, dve, tri. Ne bom si pripisala vseh zaslug.
Za ta veličastni podvig se moramo zahvaliti
temu moškemu.
Moškemu, čigar genij presega njegovo bogastvo.
Peru Stensenu. Samo… Pridi sem.
Nočeš, da aplavz prej zamre.
Vem, da nekateri mislijo, da ta podvig priča o tem,
da smo obupali nad prihodnostjo.
Toda to ne drži.
To je projekt upanja in človeške volje.
Vem, da Per že sanja o naslednjem podvigu…
PRIGRIZKE POTREBUJEM! DOBRO SEM
…o vesoljski ladji do za bivanje primernega ozvezdja.
KAKO JE V 18-ICI?
Per, ti bo ostalo še kaj cvenka?
Če jih bo to nasmejalo, odidi na rob odra.
Sicer pa ostani tukaj.
Tudi če silosov ne bomo potrebovali, in bog daj, da jih ne bomo,
bodo stalno naseljeni, dokler bodo nevarnosti obstajale.
ČE BI BILA MAMI IN OČI ŠE ŽIVA…
Služili bodo kot prototipi za trajnost in upravljanje virov.
Jeff, kaj klinca…
Daj no. Moj najpomembnejši govor se mora končati s čim boljšim,
- kot je upravljanje virov. - O tem sva že včeraj.
REKLA BI, DA JE POTRPEŽLJIVOST NAJBOLJŠA
Ne. To gre sem.
Si v redu? Kaj je?
Daniel?
Samo nekam skočim.
Prav.
Hej, nekoliko me…
Skrbi. Čimprej me pokliči.
Daniel.
Pokliči, ko boš lahko.
Daniel, vrniti se moraš.
- Kje je 18-ica? - Pozneje.
Nekaj vam zagotavljam.
Ne glede na pričakovanja niste pripravljeni na to.
Gospa? Gospa, na kosilo moramo.
Ne, hvala.
Kje si?
Pri silosu 1. Na vrhu izbokline. Greš lahko na vzpetino pri svojem?
- Morda bo signal boljši. - Samo še malo.
Silos je čuden, jebenti.
Tako globok je, da ne vidiš dna. In nobenih dvigal ni.
- Kje si? - Hel…
- Ne morem… - K enici grem. Počakaj.
Ne. Jaz prihajam k 18-ici.
Pri 18-ici si? Ne vidim te.
Na poti do nje. Samo počakaj.
V redu. Slišim te. Slišim te.
Dobil sem Charlottin SMS. A po mojem ni pisala ona.
Kdo pa?
Ne vem.
Mislim, da te vidim. Pomahaj.
Na tvoji desni. Poišči veliko rdečo piko.
Hoj.
Živjo, kongresnik.
Daniel.
Helen. Helen!
- Ne! - Nima smisla.
Ne!
Čim hitreje se umaknite v najbližji silos.
- Helen! Helen! - Daniel!
Helen! Ne!
Rešiti te poskušava.
Fak! Zbeži!
Prevod: Polona Mertelj