Makker, du kommer til at betale dobbelt for det her.
Og hvis der er værktøj, bliver det tre gange…
Der skulle være rigeligt. Tak for turen, Ossie.
Chad. Jo. I ser begge to sunde og raske ud.
Jeg gætter på, at hun venter mig.
Bernard.
Camille.
Hvad vil du?
Bernard Holland. Hvorfor er du her?
Jeg ved, at der er kommet et middel i vandet, og at I har Juliette.
Jeg beder om, at hun bliver løsladt,
og at du lukker for D-vitamin+.
Hvorfor skulle jeg det?
Fordi jeg til gengæld giver dig det narrativ, du har brug for lige nu.
Det rygtes fra Mekanisk, at du har hjernevasket Juliette.
Jeg kan redde dig fra et oprør.
Passer det?
Den sociale harmoni er markant lavere end under borgmester Jahns.
Endda lavere end i mr. Hollands korte embedsperiode.
Folk er nemme at manipulere.
De har bare brug for en, der er værre, og den person kan jeg være for dig.
Sig til dem, at jeg dræbte Meadows.
Du kan også sige, at Jahns og Marnes døde på mine ordrer,
og at jeg løj om, at Juliette gerne ville ud.
Giv mig skylden for de seneste måneders uroligheder.
Det ville ikke være løgn.
Jeg fulgte ordrer, ligesom du gør.
Hvad sker der så bagefter?
Benåd mig for at vise, at du er en barmhjertig leder.
I modsætning til mig.
Så lever jeg resten af mit liv i fred og ro.
Kom bare. Lav beregningen.
Forskellen i udfaldene er ubetydelig.
På den anden side kan vi fremlægge dit foreslåede narrativ,
sende dig ud for at rengøre
og holde fast i den oprindelige plan med Juliette Nichols og D-vitamin+.
Det vil faktisk gavne siloen.
Det kan ikke passe. Du overser noget.
Folk vil have historier om frelse.
Frelse er fællesnævneren i alle de store myter, de primære religioner.
Du har ikke bare forregnet dig.
Du har heller ikke indset, at du ikke har noget at forhandle med.
Du er allerede pågrebet,
og du er ekstremt upopulær blandt 89 % af befolkningen.
Vil du tage alt fra mig, efter at jeg har givet dig mit liv?
- Farvel, Bernard. - Du er ikke alvidende, vel?
Hvis du virkelig var alvidende, havde du slet ikke ført os herhen.
Du ville ikke være nødt til at udviske alles hukommelser eller at dræbe så mange.
Du ved ikke meget mere, end jeg gør, vel?
Farvel, Bernard.
Gik det, som du havde regnet med?
Ja.
Stemmen var den samme gennem hele min embedsperiode,
men jeg har aldrig hørt den afslutte en samtale på den måde. Har du det?
- Nej, men jeg provokerer den heller ikke. - Netop.
Den ville ikke tale mere, fordi den var irriteret, frustreret, vred.
Ikke typiske kendetegn for en maskine. Er du ikke enig?
Der var en gang for ikke så længe siden… Det var mærkeligt.
Den trøstede mig.
Du spekulerede på, om den var menneskelig.
Hvordan skulle den være det?
En, hvis stemme ikke har ændret sig i alle de år,
og som altid er der til at tale med.
Den samme stemme.
Måske ikke den samme person.
Jeg ved én ting om en person.
En person kan besejres.
BASERET PÅ BOGSERIEN SILO AF HUGH HOWEY
Godmorgen, borgere. Jeg har vigtigt nyt.
Den tidligere borgmester og IT-leder, Bernard Holland, er blevet fundet i live.
For sine forbrydelser mod siloen er han blevet dømt til at skulle rengøre i dag.
Sørg venligst for at se med i den nærmeste kantine.
Vær som altid hensynsfuld på trappen.
Tak.
Sherif!
- Hørte du det? - Ja.
- Så ved du, jeg ikke kan blive her. - Bare fem minutter.
- Vicesherif Jerry til sherif Billings. - Du skal ikke svare. Ikke nu.
Jeg fik døren forstærket.
Så hvad du end prøver på… Spar på kræfterne.
Men hvis vi slår på samlingerne på én gang, kan vi svække hængslerne, ikke?
Selv hvis du slap ud, vrimler gangen med agenter.
Okay. Så det er bare slut?
Det kan kun slutte anderledes,
hvis min kone holder op med at gøre, som den forbandede skærm siger.
Jeg kan slet ikke kende hende længere.
Vi har en masse at fortælle dig,
og det skal vi også nok, men da du ikke har megen tid,
lægger jeg ud med, hvor vi står nu.
Som afledningsmanøvre har Bernard Holland meldt sig og skal rengøre.
Til hvilket formål?
Det kommer jeg til. Knox siger, at vi kun kan gøre det, vi skal,
hvis vi bruger noget, du har opdaget.
- Fortalte du hende det? - Nej.
- Selv min hustru ville ikke sige det. - Det var ikke op til mig.
Og jeg fortalte ikke Shirl det, for…
…det er et alvorligt brud på Pagten.
Det skal være dig, der viser dem det.
Hvad er det, I vil have mig til?
Til at starte med skal vi ind i Vandfiltrering på 55.
Nichols, op.
- Hun er stadig borgmester. - Op med dig.
Jeg er på vej.
Det er okay.
Stop der. Hænderne.
Kom bare. Vi har allerede set den.
Hvad fanden?
Jeg har hørt, du ikke rigtig drikker,
så jeg fik de her bragt hertil fra dit kontor. Det generede dig nok ikke.
Selvfølgelig.
Vil du…
Noget vand?
Hvad skal jeg her?
Sid ned.
Har dine venner fortalt dig, hvad der skete under oprøret?
I store træk.
Har de fortalt, at Bernard prøvede at sulte dem ud?
At han stoppede al leveringen af mad til bunddybet?
Han fik endda madlageret forgiftet.
Jeg hjalp oprørerne. Deres barrikade blev rykket ti niveauer op, så de fik en gård.
Dine venner var døde,
og oprøret var blevet kvalt, hvis det ikke var for mig.
Og de vandt kun, fordi Robert og jeg sikrede vicesheriffernes støtte.
Det havde du sikkert dine grunde til.
Bernard var ikke længere pålidelig.
Så jeg gik imod mine ordrer, mod Pagten, for at gøre det, der var rigtigt.
Jeg ved godt, at Bernard ikke døde.
Vi har ham faktisk nu.
Han skal rengøre i dag. Som borgmester skal du være der.
Han meldte sig selv.
Han skjulte sig vel nede hos dine venner?
- Er jeg her for at skulle bekræfte det? - Nej, slet ikke.
Nej, jeg har bedt dig om at komme, fordi jeg synes, vi skal samarbejde.
Jeg tror godt, at jeg vil have et glas nu.
Det, der sker med vandet, er et drastisk tiltag,
men jeg har ikke længere andre valg. Folk ved for meget.
Hør her.
De stiller spørgsmål. Det er du blandt andet skyld i.
Spørgsmål, der kan og vil få os slået ihjel.
Fy for helvede. Kan folk lide det der?
Efter et halvt glas er det ikke så vigtigt.
Du har puttet et middel i vandet.
Fatter du godt, hvad det kan føre til…
Det bliver helt sikkert smertefuldt ligesom for 140 år siden.
Det bliver ikke smertefuldt at glemme.
Men det bliver konsekvenserne.
Hundredvis af mennesker sprang i døden.
Børn sultede ihjel, fordi deres forældre glemte at give dem mad.
Jeg ved det godt. Det er her, du kommer ind i billedet.
Dig og en person fra hver afdeling.
Wow. Du skal bruge os til at træne alle i at fungere som et samfund igen, ikke?
Og hvad så?
Så skal du og de andre repræsentanter også glemme alt.
Men ikke dig.
Nogen skal sikre, at overgangen bliver vellykket.
- Og hvorfor ikke dig, Camille? - Fuck dig.
Jeg vil have min hukommelse, ja. Men den vil jeg være alene med.
Hver dag… Se på mig!
Hver eneste dag, til nulstillingen er gennemført,
skal jeg minde min søn om, hvem jeg er.
Og håbe, at han tror på mig.
Eller at der er nok tilbage af ham til at huske det.
Emerson til Camille Sims.
Ja, hvad er der?
En masse folk er på vej op.
Det er jo forventet, Emerson. Alle vil se Bernard Holland dø.
Nej, jeg tror, det er noget andet.
Der er et par hundrede i selskab med de to fra Mekanisk, som anførte oprøret.
En anden gruppe er gået ti niveauer op til 55 og afventer.
- Lad dem ikke nå frem til Vandfiltrering. - Modtaget.
Luk os ind!
Du ved godt, hvad der er i vandet.
Træd til side, så I ikke ender på Medicinsk.
Gå hjem.
Hvis du ødelægger det her, ryger hver eneste af dine venner ud over rækværket.
De vil udviske vores hukommelse. Det gælder også dig.
Klar med våbnene!
Vi gør det en anden dag. Nu har vi sendt et budskab.
Nej! Luk os ind!
Luk os ind!
Stop!
Sænk våbnene. Nu.
Gå hjem.
De har kommet et middel i vandet.
Det passer ikke.
Det er D-vitamin.
Gå nu bare hjem.
Gå nu.
I hørte hende. Kom så.
Flot klaret.
Dine venner overlever en dag til.
Hold øje med hende.
Det var flot, at du holdt stand. I må blive her til efter rengøringen.
Vent.
Passer det?
Det med vandet.
På ingen måde. Det er bare endnu en af bunddybets konspirationsteorier.
Det er fantastisk.
Det føles, som om min mave sidder i min røv.
- Har du aldrig prøvet den? - Nej.
Og jeg var pissefuld, da jeg tegnede den.
Fantastisk.
Folk adlyder dig, selv når de ikke er enige.
- Det bliver nyttigt i overgangen. - Jeg kommer ikke til at hjælpe dig.
Selv hvis jeg gjorde, ville du alligevel dræbe mig, så…
- Du har ret. - Er det din plan?
Alle, der hjælper dig, skal skaffes af vejen?
Nej, kun dig.
Du er stadig gal over, at jeg var i dit hjem.
- Jeg lod dig jo gå, husker du nok. - Nej.
Det kunne jeg ikke huske, men det kan jeg nu.
Selv hvis vi fjerner din hukommelse igen,
er jeg sikker på, at vi vil finde tilbage til det her øjeblik,
for du giver bare aldrig op.
Tjek hendes venstre ærme.
Så ja, du skal dø.
Alle andre kommer til at overleve.
Jeg sørger endda for, at du bliver husket som en helt.
Fuck dig.
Få hende klar til rengøringen. Før min mand hen til vores lejlighed.
Shirl, det er… Jeg har glemt, hvad han kalder sig nu.
Jeg er gået tilbage til Gus.
Hvem er det?
- Shirley. Jeg har hørt om dig. - Har du?
Uanset hvad du har hørt fra ham, er det ikke forkert.
Kom så.
Jeg ved godt, at du er vred på mig, fordi jeg holdt Bernard i live.
Det var ikke en let beslutning.
Camille, jeg elsker dig højere, end du aner.
Men jeg elsker også vores søn.
Og du bad mig om at gå med til at udviske hans hukommelse.
Hvem er han efter det?
Hvem er vi?
Jeg fortryder intet.
Du taler om at beskytte vores søn…
…men du og Bernard satte alles liv på spil.
Inden længe ved Anthony ikke andet om dig end det, jeg fortæller ham.
Kom op med ham om et kvarter.
Jeg tager ingen chancer. Du bliver sendt ud uden en dragt.
Det kan du ikke. Det strider imod Pagten.
Det gør det faktisk ikke. Og en dragt ændrer heller ikke det store.
Nu er sheriffen her.
Sagde du faktisk, at du ville ud, eller påstod et dumt svin bare at have hørt det?
Du trækker rekordmange tilskuere.
- Det sagde jeg også til dig, ikke? - Jo.
I mit tilfælde
er det fordelen ved at være hadet af alle mænd, kvinder, børn og godkendte kæledyr.
Hvorfor meldte du dig selv?
For at skabe en afledning for Walker og dine venner.
Nej, nej.
Bernard, tvang mig til at sende Knox og Shirley væk.
Hun havde våben rettet mod dem.
Hun ville dræbe dem. Jeg havde intet valg. Det duede ikke.
- Men det er ikke slut. - Du bliver sendt ud for at dø.
- Juliette. - Nej. Jeg er stadig borgmester.
Camille vil have min hjælp…
- Hold op. - …når midlet virker, ikke?
Hun vil have mig der. Hun vil indgå en aftale med mig.
- Jeg sagde nej. Men måske kan jeg… - Hold nu op.
- Vil du fortsætte kampen? - Ja.
Godt. For det gør jeg også.
Hvordan er det at kæmpe?
Alles øjne vil hvile på mig.
For tre måneder siden gennemførte dine venner et oprør i dit navn.
Siden har jeg fået at se, hvem de er, og hvad de kan gøre.
Jeg blev en del af det.
Det har jeg aldrig haft mulighed for før. Den magt, dine folk besidder…
Det, de er i stand til,
hvis de får muligheden. Hvis de får chancen.
Min død kan være den chance. Den lader de ikke gå til spilde.
- Stol på dem. - Det er ikke, at jeg ikke stoler på dem.
Men jeg kan finde en anden løsning.
- Har vi noget valg? - Jeg er ikke…
Det vigtigste, jeg kan give videre til dig, er det her.
Stemmen i væggen…
Jeg troede, det var en maskine.
En form for entitet.
En højere intelligens. Det er det ikke.
Et sted i silo 1 sidder der en person.
Af kød og blod.
Ikke spor anderledes eller bedre end os.
En person, der beslutter vores skæbne.
Det viser sig, efter alt hvad der er sket,
at troldmanden blot er en mand bag et forhæng.
Og hvis den mand var herinde lige nu,
ville jeg dræbe ham med mine bare næver.
Men den chance får jeg ikke.
Men du kan stoppe dem, Juliette.
Du er den, de overså i deres beregninger.
Du har ikke har noget ønske om at være leder, så du kan ikke se det.
Men du kan mere end at skabe kaos.
Du kan forene.
Det er dit team bevis på.
De tror på dig.
Og jeg tror på dig. Alt ved dig.
Og så er der en sidste ting, jeg tænker på.
Alle de spørgsmål, jeg ikke når at se svaret på.
De bunder alle sammen i ét enkelt spørgsmål.
Kom så.
Vi ved ikke, hvorfor vi er her.
Vi ved ikke, hvem der byggede siloen.
Vi ved ikke, hvorfor alting uden for siloen er, som det er.
Vi ved ikke, hvornår det bliver sikkert at gå udenfor.
Vi ved kun, at den dag ikke er i dag.
Har du nogen sidste ord?
Hvorfor har han ikke en dragt på?
Bernard sagde, at…
…alt det, vi ikke ved om siloerne, kan besvares med ét spørgsmål.
Og jeg tror, det er så enkelt som "hvorfor?"
Vi stiller de samme spørgsmål igen og igen. Hvorfor blev siloerne bygget?
Hvorfor skulle folk bo i dem?
Hvorfor kunne siloerne ikke kommunikere med hinanden?
Hvis stifterne var så pisseomsorgsfulde,
hvorfor tilføjede de så en sikring til at kunne dræbe os?
Måske er det ikke meningen, at vi kender svarene.
Hvorfor?
Bevar roen, alle sammen.
Vi finder ud af, hvad der foregår.
Bevar roen. I er i sikkerhed her.
Pas på hinanden. Vi opklarer det.
Du har planlagt det her.
Nej. Jeg har været tilbageholdt hele dagen.
Der sprænges.
Nej, I skal ikke gå.
I skal ikke gå. Hør nu efter.
Bliv her.
Minerne.
Du…
Fuck.
- Bevar roen. - Dine venner kan lige have dræbt os alle.
Væk! Flyt jer!
Der er det smukke hoved.
Der er hun.
Hun ser sund og rask ud.
- Er du okay? - Ja.
Det føles bare så virkeligt nu.
Nu? Hørte du det? Nu føles det virkeligt?
Giv ham konstant tissetrang og rygsmerter og kramper i benene og hævelser.
Så ville halvdelen af verden elske mig, og den anden ville hade mig.
Må hun flyve?
Du nærmer dig grænsen, men i den her weekend går det.
Hvor skal I hen?
- Atlanta. - Stensen-projektet?
Har I vundet en guldbillet til chokoladefabrikken?
Nogle af mine venner søgte, men blev ikke valgt. Kender I ham?
Vi har mødt ham én gang.
Vi mødte ham da.
Skulle I underskrive fortrolighedsaftaler? Det er han kendt for at få folk til.
Charlotte?
- Hej. - Hold da op, hvor er du stor.
Må jeg ikke sige det?
- Kun hvis jeg ikke var stor. - Hej.
- Hej.
Tak, fordi I tog turen.
- Der var I jo. Hvor ser du godt ud. - Hej.
- Tak. Hej. - Hvor er det godt at se jer.
Hej.
Jeg håber, I kan spise takeaway. Nogen glemte at tø kyllingen op.
- Din lede heks. - Jeg sagde ikke, hvem det var.
- Til jer. - Tak. Kom indenfor.
- Hvordan er broerne i Portland? - De holder mig beskæftiget.
Vi vil opgradere Burnside, som er en smuk, gammel klapbro fra 19…
- Idiot. Du er så dum. Helt utroligt. - Char, hold nu op.
Hvad med dig? Hvordan er det at være dronepilot for en billionær?
Det er et job.
Hvordan er The Oregonian?
Underbemandet, nedskæringer, faldende abonnementstal. Det sædvanlige.
Har I valgt et navn?
Det har vi spekuleret på.
Daniel Keene II.
Hold nu kæft. Wow.
- Kan I lide det? - Hold nu kæft.
- For pokker. - Wow.
Hvad med jer to? Har I nogen planer?
Uanset hvad ser I begge to meget lykkelige ud.
Ja, det er vi også.
Ja.
Gid mor og far kunne se dig.
Hvis de var i live nu.
Så ville de panisk kradse for at komme ud.
…for at komme ud af kisterne.
- Åh nej. - Det er sygt. Så makabert.
- Ja. - Men jeg er stadig glad for, at I kom.
- Det var tæt på, at vi ikke gjorde. - Er det rigtigt?
Daniel tror, at din mor stadig er sur på os.
Det er ikke… Er hun?
Hvis hun vil tale med jer, er det vel, fordi hun vil begrave stridsøksen, ikke?
Klart. Jo.
Det er ikke til at vide.
Hvordan skrider det hele frem? Er I klar til den store afsløring?
Ja, der er endelig lys for enden af tunnelen.
Det er ikke dagslys, men et modkørende tog!
- Nej, undskyld. - Det er okay.
Det bliver fantastisk i morgen. Din mor bliver henrykt.
Når det hele er overstået, kan vi endelig tage på en rigtig bryllupsrejse.
Du får et ekstra museum, fordi jeg var led.
- Kan vi gå et halvt minut tilbage? - Ja.
Du sagde undskyld.
- Det er meget sjældent. - Jeg har aldrig hørt det før.
- Uforskammet. - Det sker aldrig.
- Sjældent? - Det er uset.
Jeg siger ikke undskyld, når jeg propper den her i halsen på dig.
- Den klarer jeg. - Tag den.
- Nej. - Intet problem.
De er stærke.
- Fedt. - Nu rammer den.
Nu tager jeg resten. Jeg klarer det.
Sådan er reglerne i Keene-familien. Den, der laver mad, har fri resten af aftenen.
Jeg hentede takeaway. Lad nu mig.
Tror du, jeg gør det forkert? Nu skal jeg nok gå.
Godt.
Jeg er ked af, at vi ikke kom, da du var syg.
I sendte blomster til at fylde tre ligkapeller.
Åh nej. Det var ikke det, vi…
Helen var lige blevet gravid og havde sin far at se til.
- Ja. Jeg kunne være kommet. Jeg ved ikke… - Og efterladt hende alene?
Selv ikke Char synes, at du er sådan et dumt svin.
Jeg havde bekæmpet den før og gjorde det igen. Jeg havde Char og min mor hos mig.
Og… Henry.
Ja, hvis Henry var der…
Jeg har kendt Henry, siden jeg var 12.
Han yder en vigtig service.
Han kommer ind efter min mors besøg
og fejer de følelsesmæssige rester sammen.
Jeg har det i hvert fald fint nu.
Jeg er faktisk taknemlig.
For Charlotte, mener jeg. Ikke for kræften. Fuck kræft.
Fuck kræft.
Ja.
Den dag vi blev gift, troede jeg ikke, jeg kunne elske hende højere.
Og så denne vinter…
Det var ikke engang, fordi hun plejede mig, hvilket hun gjorde.
Det var, fordi…
Når jeg fik behandling,
gik hun ned på etagen under mig og besøgte børnene.
Din søster kan godt være lidt grov, formet som hun er af flåden.
- Er det rigtigt? - Hun…
Hun prøvede at styre det, men hun endte med at bande som en sømand.
"Fuck kræft og fuck alt ved det." Børnene var bare vilde med det.
Og deres forældre var vilde med det. Og så…
Da vidste jeg det bare.
Hun er en sej dame.
Men hun er også god. Hun er så god.
Det er vildt. I morgen lukker vi rent faktisk folk ind i siloerne.
Og med folk mener jeg civile svin som dig.
Tak. Modtaget.
Jeg er glad for, at jeg endelig må tale om det.
Ja, fortrolighedsaftalerne er latterlige. Beklager, vi ikke kunne fortælle mere.
Det er fint nok.
Desuden sikrede vores underskrifter på de aftaler os det flotteste hus i West Slope.
Og os den her villa i Morningside.
Det har været helt vildt det seneste halve år.
I det øjeblik Annas kræftbehandling var overstået,
handlede det hele igen om siloerne.
Har du hørt om Pagten?
Hold da op. Okay.
Det er noget tudetosset bras, hun og dr. C har skrevet.
- Hvem? - Victor.
Det er en bog med regler for,
hvordan man bor under jorden i 500 år uden at slå hinanden ihjel.
- I 500 år? - Jeg sagde jo, det var tosset.
Det er det også, at Stensen fik gjort siloerne klar på tre år,
og at der bor mennesker i dem nu.
Jeg brokker mig ikke.
Anna og jeg kan arbejde sammen og komme hjem til det her hver aften.
Det minder mig om der, hvor Dan og jeg voksede op.
- Kan du huske det? - Det tror jeg.
Nogle gange føles det lidt, som om det er en andens historie, men…
Det er godt nok.
- Din mand vil af sted. - Sagde han, at det er over min sengetid?
- Ja. - Kongresmedlem.
- Har I tid til morgenmad i morgen? - Gerne.
Jeg ved det ikke helt. Måske skal vi derhen tidligt.
Jeg troede, der var styr på det hele.
Hvis I køber kanelsnegle i Star Market, står jeg for bacon og æg.
- God plan. - Okay.
- Godnat. - Godnat.
Hvad er du?
Atten.
Jeg er et.
Har De brug for hjælp, står vores ansatte i gule jakker klar.
Denne vej.
Jeg følger dig derhen.
Daniel, Helen.
- Hej. - Henry.
- Længe siden. - Tillykke.
I stråler begge to.
Eller du gør. Jeg er bare inkluderende.
Super. Tak, Henry.
- Vi vidste ikke, om du kom. - Jeg måtte da se, hvordan det hele blev.
Jeg vil anbefale, at du ikke tager hele rundvisningen.
Der er mange trapper og ingen elevatorer.
Det har jeg hørt.
Det skyldes vist, at folk skal have motion.
Ikke min afdeling.
Må jeg lige låne Daniel? Senatoren vil gerne veksle et par ord med ham.
Jeg vil gerne se Charlotte.
Hun er ved silo 1 sammen med Anna og senatorerne.
- Må Helen komme med? - Der er ret langt at gå.
Nej, du kan bare gå hen til Charlotte.
Jeg vil have en rundvisning.
- Der er mad. - Perfekt.
Kom hen til silo 1 bagefter.
Senatoren holder tale.
Jeg ved det godt. Hun har lovet, at den bliver kort.
- Der er musik og fyrværkeri senere. - Jeg taler med senatoren og finder dig.
Hej.
Rundvisningen i siloen begynder om lidt.
Hvis I blev sendt til silo 18,
er I det rigtige sted.
Jeg hedder Everett og er en af rundviserne i dag.
Samantha. Du skal være i 17, som er lige derhenne.
Javel. Undskyld, hvor kendte du mit navn fra?
AR-briller. De henter alle dine informationer fra dit RFID i kortet.
Hvad, hvis vi bruger en andens kort?
Jo, Helen, de har også ansigtsgenkendelse.
Rachel tager de næste 20 personer med,
men hvis I er blandt dem, jeg tog imod, så følg med mig.
- Min gruppe går herover. - Hvor kommer du fra, Everett?
- Hoddesdon. - Hoddesdon?
Det er en lille by uden for London, som ikke engang folk i London har hørt om.
En påmindelse til vores gæster.
Sørg venligst for, at du besøger den rigtige silo,
som det fremgår af dit ID-kort.
Daniel.
- Victor. Hej. - Daniel. Hvordan går det?
Victor, senatoren vil tale med ham.
- Jeg følger ham derhen. - Tak.
- Charlotte fortalte, at du skal være far. - Ja, jeg er skrækslagen.
- Tillykke. Det klarer du fint. - Tak. Jeg vil prøve.
- Imponerende, ikke? - Det er større, end jeg troede.
Ja. Prøver du at gennemskue, hvordan det lykkedes os?
Måske spekulerer du over, hvordan det havde været, hvis du havde sagt ja.
- Det var den rigtige beslutning. - Selvfølgelig.
Men det er et af de største byggeprojekter i verdenshistorien.
Der er intet galt i at tænke over fravalg. Det gør vi alle sammen.
- Vi kunne jo godt have brugt dig. - I havde så mange dygtige ingeniører.
Ja, men jeg har altid ment, at du har en evne til
at se ting, som andre overser.
Det kom lidt bag på mig, da jeg hørte, at du stadig var tilknyttet projektet.
Jeg troede ikke, at huller i jorden krævede din viden.
Det troede jeg heller ikke.
Men mens jeg arbejdede med Charlotte,
indså jeg, at hvis siloerne nogensinde skulle tages i brug,
ville det være efter en traumatisk hændelse, hvor mange fik brug for hjælp.
Jo mere man dykker ned i projektet, desto mere
opdager man, at der kan gøres meget ved håndteringen af massetraumer.
Såsom Pagten.
Du har hørt om Pagten.
- Charlotte har fortalt dig om den, ikke? - Jo.
Du og Anna har skrevet en bog om, hvordan man bor sammen i 500 år.
Den er faktisk skrevet af AI. Vi har bare redigeret den.
Forhåbentlig finder vi aldrig ud af, om det blev en succes.
Millioner af mennesker fra hele verden søgte ind til projektet.
Dr. Stensen havde som mål at have mindst to personer med fra alle lande i verden.
To? Det er virkelig Stensens ark, ikke?
Okay.
Siloen er bygget til at kunne modstå en atomeksplosion på 30 megaton
inden for blot tre kilometer. Skydedørene vejer 25 ton hver.
De holder partikler så små som 50 nanometer ude.
- Miss Helen? - Hvad endte hver silo med at koste?
Dr. Stensen planlægger at offentliggøre de tal snart.
Er du en af dem, der har boet derinde det seneste år?
Ikke helt et år, men ja, det er jeg.
Og du er ikke blevet sindssyg?
Okay. Så er det nu, folkens. I skal ind i en silo.
Ja.
Og jeg kan love jer én ting. Uanset hvad I tror, I kommer til at se,
kan I ikke forberede jer. Så følg med mig. Pas på trinnet.
Helen, jeg vil ikke lyde pylret, men vil du støtte dig til min arm?
Tak.
Denne vej.
Du skal vise dit kort.
En, to.
- Hej, gutter. - Hej.
- Er det Peter Gabriel? - Ja.
Hvad har det kostet?
Ikke noget. Han og hans familie ville gerne se en silo
- ligesom alle andre i verden. - Hvilken silo?
Jeg tror, de er i 17. Det er den bedste.
- Er de ikke ens? - Jo, de er. Det er en silojoke.
Glem det. Kom.
Det er fint. Tak.
Det var fremragende. Tak, min ven. Det var supergodt.
Vil du se silo 17, inden du skal spille i aften?
Daniel Keene, du er en fryd for mine gamle øjne.
Det klæder dig at have forladt Washington.
- Du ser også godt ud, senator. - Stadig en ægte politiker.
Hvad er det, jeg hører fra Anna om, at du var her i byen,
men ikke kom forbi til en kop te?
Du havde travlt. Jeg ville ikke forstyrre.
Det har du ret i.
Det har været allerhelvedes krævende at blive klar.
- Det tror jeg gerne. - Der er han jo.
Jeg har en høne at plukke med dig. Vi har manglet dig her, mand.
Hvis vi ikke havde fulgt dit forslag om 50 gravemaskiner,
var vi blevet fem år forsinket.
Din hjerne havde været nyttig ved alle de andre problemer.
Per og jeg skal teste teknikken.
Bliver du hængende? Der er noget, jeg vil tale med dig om.
- Selvfølgelig. - Tak.
Daniel.
- Hej, - Jeg beklager det med morgenmaden.
Det er fint. VI gør det i morgen.
- Ja, gerne. - Er alt i orden?
Ja, ja. De ville gerne have, at vi kom tidligt.
Selvfølgelig.
Hvor er Charlotte?
Jeg ved det faktisk ikke. Sidst jeg så hende, drak hun en kop kaffe i kantinen.
Hun kommer nok snart.
I dag virker det ikke tilstrækkeligt at sige "kære amerikanere".
Projektet skal sikre os alle sammen
uagtet hudfarve, trosretning og nationalitet. Så i dag…
MØDES VI VED SILO 1? KOM DER STYR PÅ ALT I MORGES?
…siger jeg til alle folk…
Per? Per.
Koncentrer dig lige, ikke?
Projektet er kulminationen…
JEG SIDDER VED ANNA. HVOR ER DU?
…på min lange, nogle vil mene for lange, karriere.
Anna. Anna!
Ikke lange nok.
Skat, hvis du ikke er på pletten, er jeg færdig.
Det skal ikke ske igen.
Årsagen til, at jeg er så stolt… Lad os komme videre.
Jeg er stolt af projektet, fordi det er et tværpolitisk samarbejde.
Amerikansk foretagsomhed, bla bla… Okay.
Det er staten og industrien, som arbejder sammen
i et omfang, der ikke er set siden Anden Verdenskrig.
Så varer applausen i fem-ti sekunder.
Jeg går i gang igen, når jeg løfter hånden for tredje gang.
En, to, tre… Nu.
Jeg vil ikke tage hele æren.
Hvis vi skal takke nogen for det storslåede foretagende,
er det den mand, der står lige her.
En mand, hvis genialitet stadig overstiger hans rigdom.
Per Stensen. Kom bare.
Applausen må ikke dø ud, før du når frem.
Jeg ved godt, at nogle ser vores bestræbelser som et budskab om,
at vi har opgivet fremtiden, men intet kunne være mere forkert.
Det er et projekt, der handler om håb og menneskets ånd.
Jeg ved, at Per allerede drømmer om det næste store projekt…
JEG TRÆNGER TIL SNACKS! JEG HAR DET FINT
…og at bygge et rumskib, der kan sende folk til det nærmeste beboelige solsystem.
Har du stadig gysser tilbage, Per?
Hvis det kaster latter af sig, kan du luske ud til siden imens.
Ellers bliver du stående, ikke?
Selv hvis der aldrig bliver brug for siloerne, og det håber vi ved Gud,
vil de konstant være beboet, så længe der er så mange trusler.
HVIS MOR OG FAR VAR I LIVE LIGE NU…
De vil blive studeret som prototyper på bæredygtighed og ressourcestyring.
Hvad fanden, Jeff?
Kom nu. Vi må kunne gøre det bedre end at afslutte mit livs vigtigste tale
med ordet "ressourcestyring", ikke?
Du godkendte den i går.
MOR OG FAR VILLE SIGE, AT MAN SKAL SIDDE STILLE OG VÆRE TÅLMODIG.
Nej, det skal herhen.
Er du okay? Hvad sker der?
Daniel?
Jeg går lige et øjeblik.
Okay.
Hej. Jeg er ved at blive lidt…
Jeg ved ikke… bekymret. Vil du ringe, når du kan?
Daniel.
Hej. Ring lige til mig, når du kan.
Daniel, du skal komme tilbage nu.
- Hvor er 18? - Jeg kan følge dig derhen senere.
Jeg kan love jer én ting.
Uanset hvad I tror, I kommer til at se, kan I ikke forberede jer.
- Undskyld? Det er spisetid nu. - Det bliver et nej tak herfra.
Hej. Hvor er du?
Ved silo 1. Oppe på volden.
Kan du gå op på det hævede område ved siloen?
- Der er signalet måske bedre. - Jeg er der næsten.
Siloen er fandeme mærkelig.
Den er så dyb, at man ikke kan se bunden, og der er sgu ingen elevatorer.
- Hvor er du? - Jeg kan ikke…
- Jeg kommer hen til 1, så bare bliv der. - Nej, jeg kommer hen til 18.
Er du ved 18? Jeg kan ikke se dig.
Jeg kommer hen til 18. Bare bliv der.
- Okay. Nu kan jeg høre dig. - Jeg fik en sms fra Charlotte.
Men jeg tror ikke, hun skrev den.
- Hvem gjorde så? - Det ved jeg ikke.
Jeg tror, jeg kan se dig. Vink.
Til højre for dig. Kig efter den store røde plet.
Hej.
Hej, kongresmedlem.
Daniel.
Helen. Helen!
- Nej. Nej! - Det nytter ikke.
Nej!
Søg i dækning i den nærmeste silo hurtigst muligt.
- Helen! - Daniel!
Helen! Nej!
Vi prøver at redde dit liv.
Fuck! Løb!
Tekster af: Eskil Hein