- Какво беше това? - Какво?
- Казаха ли нещо по радиото? - Не знам.
- Не работи. - Прострелян си!
- Какво? - Не усещаш ли?
- Помогни ми да стана. - По дяволите! Минал е през радиото!
- Да вървим! - Мамка му.
Нищо ти няма. Хайде, добре си.
Внимавай.
- Не бързай. - Добре съм.
- Хайде, ела. - Мамка му.
- Добре ли си? - Да.
Затвори.
Отворете!
По дяволите!
Кои сте и какво искате?
- Жулиета ни праща! - Отворете!
- Как да разбера, че не носите отрова? - Ранен съм.
Отровата щеше да проникне през дупките.
- И щях да умра. - Отворете!
Държа те. Готов ли си?
Спокойно, хайде.
Помогнете ми.
Куршумът е минал първо през радиото.
Добре.
Жулиета добре ли е?
Да, разбира се. В безопасност е у дома.
Ние сме тези, по които стрелят с някакви летящи неща.
- Готово. Притискай. - Добре.
Наясно ли си?
В книгата е показано.
Доведи другия.
Стана ли?
Да. Ще говориш ли с тях?
- Аз ли? - Да.
Не, трябва да говорим кодирано, това не е моя работа.
- Не… - Обади се.
- Натисни тук. - Добре, разбрах.
Ехо.
Да, Дони, какво има?
Кой е тоя Дони?
Кой се обажда?
Мамка му, забравих си името.
Аз съм пом.-шериф Калсо, обаждам се от ниво 17.
Калсо, тук пом.-шериф Крейн.
- Жулиета? - Моля, продължете.
Крейн? Да, добре.
Имахме малък проблем, но децата са добре.
Дони, чуваш ли ме? Тук диспечерката.
Доставката вече не е наложителна. Върни се в базата.
- Кой е Дони? - Калсо, освободи линията, моля. Млъкни.
- Да млъкна? - Дони, чу ли ме?
Доставката вече не е наложителна. Върни се в базата.
Тук Дони, спряхме. Връщаме се в базата.
Калсо, тук Крейн.
- Чуваш ли ме? - Здравей.
Здравей. Отлична работа на ниво 17. Пом.-шериф Джеймс там ли е?
- Пита за теб. - Какво?
Говори кодирано.
- Не знам как… - Трябва.
- Тук пом.-шериф Джими… - Кодирано.
Джеймс.
Здравей, не сме се виждали, откакто ме преместиха.
Как е семейството? Добре ли са всички?
В моето семейство всички са добре.
Чудесно. А как е Търли? Как е пом.-шериф Търли?
Търли ли?
Дай на мен, спокойно. Пом.-шериф Търли падна.
Но е добре.
Хубаво. Радвам се, че е така.
Джеймс, помниш ли, че ми разказа за майка ти?
Искам да започнеш разследване на случилото се с нея.
Щях да ти кажа защо, но нямам време.
Калсо ще ти обясни, става ли?
ПО ПОРЕДИЦАТА НА ХЮ ХАУИ
Сондата, която видяхте, е прототип. Правим още девет.
Десет сонди ще изкопаят по пет силоза. Ще бъдат общо петдесет.
За какво са тези силози?
- За семена. - Като семехранилището в Свалбард ли?
- В известен смисъл. - Защо сондите са десет?
За да копаем по десет силоза наведнъж.
Щом приключим, ще извадим сондите и ще изкопаем нови десет.
Една шега от Инженерния корпус.
Как инженерите виждат чашата - полупълна или полупразна?
Инженерите са оптимисти, затова - полупълна.
Виждат я двойно по-голяма от нужното.
- Нужни са ви още сонди. - Колко още?
Щом искате 50 силоза, ще ви трябват 50 сонди.
- Богат съм, Даниъл, но 50 сонди… - На теория се използват многократно,
но изтеглянето им от такава дълбочина също струва пари.
Попитайте мениджъра си какви разходи ще спестите,
ако оставите сондите в земята, когато приключите.
- Петдесет силоза ще поберат много зърно. - Ще съхраним и друго.
Най-големите постижения в изкуството, литературата и науката.
Не е нужно да отцепвате района, за да строите складове и библиотеки.
Силозите са и за друг вид семена.
За хора. Които да заселят Земята отново.
Отново ли?
Предстои краят на света и не можем да го предотвратим.
Но поне да оцелеем.
- Как се чувстваш? - Как се чувствам ли?
Защо, пак ли имам висок кортизол?
- Съпругът ти те предаде. - Истината е, че съм уморена.
Разбираемо е.
- За жалост, сега нямаш време за сън. - Четири часът сутринта е.
Въздушният надзор огледа Силоз 17.
Труповете на Кенеди и Лукас са изчезнали.
Камил.
Разбери истинската причина да бъдат пратени в Силоз 17.
Здрасти, тате. Отдавна не сме се виждали.
- Как ме откри? - Приятелите ти не са ти особено верни.
Какво искаш?
Харуд. Дал ти е нов живот, защото си му изработил нещо.
Искам да знам дали е свързано с превоза на крадени стоки от Снабдяване.
Изчезвай.
Знаеш ли…
Цял живот искам да ти задам един въпрос.
- Какъв вкус има? - Какво имаш предвид?
Насам!
И тук. Няма друг път надолу.
Какво има?
Бояджия съм, боята около панела е окислена.
Сякаш е била нагорещена. Може да е заварен.
Не виждам шевове, затова си мисля, че може да е заварен отвътре.
Благодаря.
Как е Антъни?
Добре е.
Успокои се, че всичко е постарому.
Аз се прибрах, а ти - не.
Наблюдавам го за признаци от дрогата на забравата.
Надявам се той да забрави всичко.
Ще забрави това и нашите проблеми.
Но в същото време се страхувам.
Това дете пие само сок.
Той последен ще започне да забравя.
Да.
Каза, че има начин да попречим на Силоз 1 да ни убие.
Жулиета искаше да прати приятелите си в другия силоз.
Каза, че там има деца, които се нуждаят от помощ.
Лукас и Кенеди отидоха вместо тях и загинаха.
- Искам да знам защо ги прати. - Спомена деца.
Знам какво казах, Роб.
Питам те защо изпрати точно тях.
Защо беше готова да изпрати най-близките си приятели?
Роб.
Опита се да заличиш спомените й.
Но не успя и се надявам да се провалиш и сега.
Онези деца са видели ужасни неща.
Ако не можеш да повярваш, че тя наистина иска да им помогне,
значи вече не те познавам.
Държа я.
Да, заварена е отвътре.
Какво?
Съжалявам, Джими. Вътре има труп в костюм за чистене.
Тя се е затворила отвътре?
Защо го е направила? Сигурно е знаела…
Трябва да я преместим.
Лежи върху тръбата.
Добре.
- Хайде, да действаме. - Не.
Хората в моя силоз ще умрат.
Всички ще умрат.
Ако Джими не иска да местим майка му, тя ще остане където е.
Мамка му.
Моля те.
- Какво искате? - Приятелят ти Харуд краде.
Защо сте дошли при мен? Нищо не знам.
Защото си направил нещо за него и в замяна си получил нов живот.
Не разбирам за какво говори.
Поисках от сина ти информация за теб и той ме прати по дяволите.
Но преди десет минути дойде и ни каза, че те е намерил.
Една приятелка ми каза, че са убили момиче и ако мога, да помогна.
За пръв път чувам за това. Нищо не знам за…
С Ханк разбрахме, че заради кражбите може всички да умрем в мрак.
Това е толкова важно и ужасно, че не мога да го проумея.
Но проумявам друго - жената, която съм виждал само веднъж,
ми се стори добър и разумен човек.
Опитвала се е да разбере кой краде запасите,
за да не умрем, но са я убили.
Но явно в основата е твоето изобретение за Харуд.
- Изиграло е важна роля. - Мамка му.
Какво си направил?
Ако не си убил Орла Кент, не ме е грижа какво си извършил.
Обещайте ми, че каквото и да ви кажа,
няма да бъда наказан.
Давам ти думата си.
Една вечер с Харуд пиехме бира и си говорехме глупости.
Хрумна ми нещо и…
Не биваше, но го изрекох на глас.
След два месеца Харуд ме потърси.
Каза ми: "Начертай го и ще ти дам нов живот".
Направил ли го е?
Нямам представа.
Начертай го.
Това е Силоз 1.
Той е в центъра на седем групи.
Тази е нашата.
Това сме ние.
Ако ти си Силоз 1,
как ще пуснеш тръба с отрова до всеки силоз?
Не бих пуснала 49 тръби. Рискът от авария е голям.
Бих инсталирала седем до всяка група.
После още седем до всеки един силоз.
Защо са ги заложили?
Защо да искат да унищожат силоз?
Не знам, но трябва да предположим,
че вероятно имат добро оправдание.
Значи рискуваме живота на всички в силоза, без да знаем намеренията им?
Да.
- Защо? - Ако запушим тръбите
и ги лишим от възможността да ни убият,
тогава ще можем да преговаряме.
И ако се окаже, че с основание имат властта да убият всички в силоза,
тогава ще отпушим тръбите и ще пием от водата на забравата.
Но не мога да си представя обяснение, което оправдава действията им.
Години наред си вършех работата…
Вършех ужасни неща.
Винаги си казвах,
че това, което правя, е основателно и благородно.
Отрових една жена.
Жена, която обичах по свой начин.
Мери Медоус.
Казаха ми, че убийството й е наложително,
за да предотвратя смъртта на целия силоз.
Но всичко е било лъжа.
Не мога да се реванширам за действията си.
Но ще направя всичко по силите си, за да спра тази тирания.
Мразя да е така.
Как?
Да не те мразя.
Какво виждам?
Отражение на моето настроение или на вашето?
- Съпругът ти каза ли ти нещо? - Не, но знаем, че целта им е Защитата.
Искам да знам как ще я спрат.
- Не мога да ти кажа. - Добре.
Тогава направо ни убивайте,
защото ако не ми кажете как може да стане, не мога да ги спра.
Заплахите пред нас са ядрена война, климатични промени, пандемии,
астероиди, изкуствен интелект и други, за които не се сещаме, но…
Най-опасната сред тях
е и причината да съм най-богатият човек в историята.
Нанотехнологиите.
Но не само защото са невидими, а защото знаех…
Бях сигурен, че вражеска държава скоро ще осъзнае,
че нанооръжията са много по-евтини от ядрените.
Има ли конкретна надвиснала заплаха?
Неизбежно е, че ще се случи нещо.
Когато заплахата надвисне, няма да е удобен момент
за такъв грандиозен проект.
Поставихте ни в ужасна ситуация. Мислехме, че ще умрем.
Да, за да разберете.
Искахме да видите с очите си само една от заплахите за човечеството.
- Защо просто не ни казахте? - Защото ако се разчуе за проекта,
възможните резултати са два.
Враговете ни да се откажат от усилията си да ни унищожат,
знаейки, че имаме начин да го избегнем.
- Или да побързат. - Да го унищожат, преди да е готов.
- След година-две… - Или три-четири.
- Когато се разчуе какво правим… - А ние ще го разгласим.
Ще го наречем "Безумието на Стенсън". И това име ще тръгне от нас.
Така целият свят ще реши, че това е
откачено творение на побъркан човек с прекалено много пари.
Вътрешно всички се молим това наистина да е "Безумието на Стенсън"
и никога да не влезе в употреба.
Но както казваше баща ми, вдигайки огромната кутия с инструменти
и тръгвайки за адрес:
"По-добре да носиш повече инструменти, отколкото да нямаш нужния".
Иран сред тези вражески държави ли е?
Да, защото, както се опасявах, те имат нанопрограма.
Опитахме се да преговаряме с тях, пробвахме и със заплахи.
Пуснаха устройство, което да забави нашия ИИ и нашата нанопрограма.
Нарекохме го "мръсна бомба", защото е разбираемо за хората.
Но всъщност беше нанооръжие и то ни въвлече във война.
Какво се случи с ескадрилата ми?
Вашата мисия беше да разрушите тайна нанолаборатория на Иран.
- До границата с Туркменистан. - Не стигнахме целта.
Облакът, през който премина, беше тяхното нанооръжие
и превзе самолета ти за секунди.
- Не достигнахме целта си. - Имахме план Б.
Твоите приятели, Даниъл, военните инженери,
в продължение на две години копаха 120-километров тунел
от Туркменистан до иранската лаборатория.
В момента, в който нападнаха ескадрилата ви,
взривихме лабораторията им с ядрено оръжие с малка мощност.
Чакайте.
Не сте изкопали 120-километров тунел, за да пуснете ядрена бомба като план Б.
Ескадрилата на Шарлот е била за провокация,
за да видите доколко са напреднали в нанотехнологиите, нали?
Знаели сте, че няма да достигне целта си, но не ви е пукало, имали сте бомба.
- Шарлот, добре ли си? - За бога.
Шарлот и приятелите й са били само стръв.
Какво се опита да постигнеш?
Шарлот!
Добре се прие.
Шарлот.
Спокойно.
Всичко е наред.
- Остави на Виктор. - Погледни ме.
- Добре. - Няма страшно. А сега - упражнението.
Задръж. Добре.
Издишай.
- Още веднъж. - Добре.
Браво.
Добре си.
- Трябва да се извиня. - Така е. Дай й време да се съвземе.
Сега сестра ви се нуждае от спомен за родителите ви.
Добре. Не нося нищо, но…
Израснали сте във ферма, нали?
- Да. - Хубаво.
Работата е за двама души. Това е истината.
Заедно ще говорим с него. Този човек ме плаши, зловещ е.
- Патрик. - Има странни очи.
Ще се справиш.
Откъде знаеш?
Не знам, но трябва да го направиш сам.
Лукас, ти си човекът за тази работа, а не аз.
Аз вярвах, че навън е прекрасно.
- Добре. И, Патрик… - Да?
Ти си човекът, който убеди много хора да го последват.
- Точно така, умея да омайвам. - Да.
Да, затова върви да го омаеш.
Не знам къде е!
Аз знам.
И Харуд го е направил?
- Така мислим. - Обяснява много неща.
Баща ми е негодник, но е страхотен инженер.
А защо е прекарал толкова години в мините?
- Защото е негодник. - Къде е?
Орла говореше с кмета за Строителни материали.
- Къде е? Щях да го видя. - Някъде зад стената, трябва да има врата.
Мислим, че Орла я е открила и затова са я убили.
За да не ги издаде за кражбата.
За сглобяването му щяха да ги пратят да чистят.
Здравей.
В моя силоз хората обичаха да им разказвам за навън.
Да им казвам, че там е хубаво и че ни лъжат.
Оказа се, че не е така.
Дорис щеше да умре от смях.
Когато беше жива,
всички следваха нея.
Важи и за мен.
Не можех да я убедя в нищо.
Ако беше тук, щеше да ме вкара в правия път.
Както и да е.
Във вашия силоз имате ли ритуали, когато някой умре?
Не помня някой познат да е умрял.
После всички загинаха изведнъж.
Да.
При нас всички се събират в овощната градина.
Слагат чаршаф
върху трупа и го полагат в дупка.
После всички казват по нещо хубаво за покойника.
Отхапват от плод и хвърлят остатъка в дупката.
Мило е.
Дорис е погребана под праскова.
Никога няма да излезе навън.
Но тялото й е храна за това дърво
и може би някой ден хората, които ядат плодовете му, ще живеят навън.
И ще вземат със себе си частица от нея.
Мислех си, че може да направим същото за майка ти.
Децата са видели много смърт.
Помислих си, че това е хубав начин
да им покажем как да запомнят мъртвите.
Върви с тях, Джими. Ние ще се погрижим за всичко тук.
Искам да разбера какво се е случило.
Добре.
Да.
Мамка му. Може ли светлина?
Виждам тръбата. Прерязала я е с трион.
Мисля, че е използвала оксижена,
за да изгаря отровата,
докато успее да завари тапата на тръбата.
Сигурно е изпускала повече отрова, отколкото е очаквала.
Бутилките са празни.
- Помогни ми да стана. - Добре, държа те.
Не бързай.
Майка ти е разбрала, че газът свършва.
Затова е решила да завари вратата отвътре.
Само така е можела да изолира отровата.
Баща ти е пожертвал живота си, за да те спаси,
а майка ти е пожертвала своя заради силоза.
Майката на Джими е прерязала тръбата.
Отровата е изтичала, въпреки огъня.
Затова ние ще я прегънем.
Така няма да изпуска. Ще я прережем по-надолу,
ще й сложим тапа и ще заварим тапата за тройна защита.
Как ще стигнете до нея? Те са отворили дупка.
- С пробивен чук. - Вдига много шум.
Затова няма да го крием.
Ще изпратим някой като надзорник да провери работата на Теди и екипа му.
Ще каже, че трябва да пробият дупка, иначе нивото ще се наводни.
Може и да стане.
- Кого ще пратим? - Някой, който може да мине за надзорник.
Бих отишла, но ще ме познаят.
Преместихме всичко по силите на двама души.
Може би не е тук.
- Може да е в Кризисен резерв. - Тогава да вървим там.
Щом двама могат да поместят това, което крие вратата,
значи лесно може да се намери случайно.
Кое е най-тежкото нещо тук?
Вижте.
Чакай.
Нокс.
- По дяволите. - Какво има?
Пратихме я на грешно място.
Да кажем, че схемата е вярна.
Тръбите влизат във всеки силоз тук.
Нашата камера сочи навън в тази посока.
Аз вървях натам в права линия.
Когато стигнах хълма близо до Силоз 17, видях тяхната камера.
Тя сочи натам.
Техният силоз е обърнат.
Шърли отива да отвори панел тук, а правилното място е там.
Трябва да я спра.
Извиних се на Шарлот за думите си.
Бях ядосана, но не на…
Обикновено се опитвам да търся сметка само на хората с истинска власт.
Добре.
- Какво? - Такъв е стилът ви.
Мислите ли, че сте първата журналистка, която ме напада? Хайде, излейте гнева си.
Добре.
Колко е годишният разход за проекта?
- Силозите ще се самоподдържат. - Не.
След апокалипсиса всичко ще върви по мед и масло. Ами дотогава?
Знаете ли какво е трилион?
Хиляда милиарда.
Когато изкопната дейност и строителството приключат,
ще пуснем по сто души във всеки силоз.
Това са 5000 служители, всеки получава по 200 000 долара годишно.
Заплатата е добра за тестване на убежище.
Пет хиляди служители.
Това са един милиард долара годишно само за заплати.
Ще мога да плащам за всичко това само хиляда години.
И просто така е похарчена поредната баснословна сума.
Но парите са мои, не са ваши, не са на данъкоплатците.
- Можете ли да решите жилищния проблем? - Да.
- Да намерите лек за алцхаймер? - Да, почти съм го открил.
Ами за рака?
Ами бедността по света?
Всички тези цели са благородни, г-це Дрю.
Надявам се да бъдат постигнати, но те не са мои цели.
Мога ли да спра войната с пари? Ако купя Иран, ще бъдем ли в безопасност?
Да, от Иран, но не и от трола, който живее в мазето на майка си
и решава да хакне военното командване и да започне Трета световна война,
или да пусне вирус, който сам е създал,
или, да не дава господ, да направи нанооръжие за 300 долара
и да превърне вас и всички на планетата в сива пихтия.
Всичко това означава край за нашия вид.
Добре.
Хубаво.
Защо ни доведохте тук?
- Не може да казваме на никого… - Искаме да участвате в проекта.
- Благодаря. Здравей. - Защо ме накара да чакам?
- Открихме нещо. - Какво?
Пратили сме те на грешно място. Ела.
- Не може да бъде. - Какво?
- Кога щеше да ми кажеш? - Какво?
Мислеше ли, че няма да забележа? Баща ми беше лекар.
Израждаше бебета. Защо не ми каза?
Защото знаех какво щеше да кажеш - че не бива да участвам.
Нямаше да те спра. Пратихме те в грешна посока. Ела.
По дяволите.
От Нокс ли е?
Да.
Той ли извади спиралата, или ти?
- Той. - Вярно ли?
- Щеше да ти хареса. - Казвай.
Взехме инструменти от зъболекаря. Нищо не усещах.
- Но той плака ли, плака… - Не.
Когато направи разреза, хленчеше: "Шърл, много съжалявам".
По дяволите.
Какво правиш? Казах ти да не идваш тук.
Шерифът е…
Какво за шерифа, г-н Харуд?
Обажда се надзорник Дженкинс. Повикахте ли оксижениста? Ралф Мелби?
Не, водя Шърли Кембъл. Защо?
Добре, бива си я.
До скоро.
Кой е Ралф Мелби?
Щяха да пратят него.
Затворете я.
За разлика от стоте души във всеки силоз,
за вас не е задължително да живеете тук, Атланта е на 50 км.
Хелън, работата в "Таймс" не беше лъжа.
Ще работите в офиса им в Атланта.
Когато дойде моментът да разкрием проекта, вие ще съобщите новината.
Боже.
Хубаво предложение.
Но имам чувството,
че ако се окажете прав за края на света…
Предпочитам да умра от атомна бомба.
Или нанооръжие да ме превърне в сива пихтия.
Няма да остана за вашето постапокалиптично подземно парти.
Шарлот, ти какво решаваш? Нужен ни е пилот на дрон.
И Виктор се съгласи да остане, ще продължите да работите заедно.
Добре.
Даниъл, не харесвате работата си като конгресмен.
Наехте се заради инфраструктурата, нали?
Това е един от най-големите инфраструктурни проекти в историята.
Даниъл, ако наистина мислите, че ни трябват 50 сонди, ще ви ги осигуря.
Извинете, но такси ли да си повикам?
Хенри е в къщата и ще ви закара до хеликоптер.
- Кажете му къде да ви остави. - Благодаря.
И задръжте единия милион.
Чудесно. Успех, къртици.
Искам да говоря със сестра ми.
Чакай, не бързай толкова.
- Чакай! - Спри!
- Нямам време за съобщения. - Не ти нося съобщения, а…
Искам да знам какво става.
Билингс бил при своите хора в Правния и ми снесе име. Ралф Мелби.
- Какво? - Ралф Мелби.
От Правния се опитаха да го натопят, когато със Санди работехме заедно.
Санди ни предупреждава.
Ако са я хванали, а ние избягаме, ще тръгнат след нас.
- Върви. - Идваш с мен.
Не, за мен вече е късно.
- Ти се измъкни. - Няма да те оставя.
Шърли, не знам какво ще правя.
Намерете друг начин да свършите работата.
- Защо? - Има ли значение?
От това зависи дали ще копаеш в мините, или ще чистиш навън.
- Дали ще гние доживот в мините? - По дяволите.
Няма да се спре. Ще чисти.
Да, добре. Да ви кажа ли защо?
Започна по време на бунта. Страхувах се, че ще разбият Снабдяване.
Исках да се погрижа да запазя някои неща, като крушки например.
Чудесно, но това няма да те спаси от смъртта на хълма.
За бога.
А баща ти трябваше да си затваря проклетата уста.
Да. Голямо нищожество е, нали?
- Но не е убил момичето. - И аз не бях.
Нито дъщеря ми.
Сещам се кога ти е казала кой е убиецът.
Какво искаш да ми кажеш? Че е глупаво, че оставам ли?
Искам да ти дам нещо. Виктор ми каза да го намеря.
Растение.
Помириши го, кажи ми дали ти напомня за нещо.
Моля те.
Розмарин.
Защо?
Печеното пиле, което мама готвеше за обед всяка неделя.
Защото аз настоявах.
Настояваше ли? Добре.
Някой в училище ти беше казал,
че неделният обяд винаги е еднакъв.
Затова ядохме печено пиле всяка седмица цели две години.
Или се заключваше в стаята си.
Спомних си я.
Мръдни!
- Ще ме убеждаваш да остана ли? - Какво?
Да остана ли искаш да ме убедиш?
Не, по дяволите! Стенсън е ку-ку.
- Вече никой не говори така. - Говори, ако срещне истинско ку-ку.
Ако някой глупак превърне света в сива пихтия,
не искам да остана под земята със Стенсън и Търман.
- Искам да се превърна в пихтия с теб! - Какво?
Искам да се превърна в сива пихтия с теб!
- С Ханк казахме на сестрата на Орла. - Какво?
Че Майк е крал вещи, Орла го е хванала и той я е убил.
Нищо за асансьора и крушките.
Знам, че ще прозвучи като самосъжаление,
но най-ужасното беше, че преживях всичко това…
сам.
Имал си Ханк и Нокс.
Но нямах теб.
Когато чух по радиото как Кенеди и Лукас умират…
Бях със Санди и Дани, но…
Без мен.
Ти направи своя избор.
Арестуваха Жулиета! Хванаха я.
- Как? - Не знам.
- По дяволите. - Връщаме се към плана да взривим Правния.
- С Жулиета вътре? - Трябва да запушим тръбата.
Жулиета би пожелала да действаме. И не искам да доживея да я забравя.
Превод на субтитрите Анна Делчева