- Povíš nám, proč… - Jdete ven.
Za úsvitu vás musím poslat ven.
Proč?
- Půjdeme do toho sila. - Jo.
Camille jsem řekla, že tam jdete pro ty děti, ale…
Zjistíme, kudy sem má proudit ten jed.
- Jo. - Děláš si prdel?
Hele, můžu jít sám.
- Je to práce pro dva. - Budu hádat.
- Kdyby jeden umřel. - Jo, přesně tak.
- Super. - Kennedy, já tě nechápu.
Tři měsíce jsi vykřikoval: „Pusťte nás ven.“
A teď už tam jít nechceš?
Ne. Chci jít ven. Ale ten zbytek je mi u prdele.
Mám nápad. Dostanu Lukasíka bezpečně do sila 17 a pak si budu dělat, co chci.
A co chceš?
Chci jít kamkoli jinam než do další nory v zemi.
Tak dobře.
Dostaneš Lukase do 17 a pak si dělej, co chceš. To už mi bude jedno.
Výborně. Tak šup do obleků.
VÝCHOD
Tak jo, ať je nikdo neuvidí.
A sežeň Dannyho Blye.
Musí vypnout obrazovky v jídelně. Dobře?
- Dobře. - Tak jo.
Vrátím se.
- Ahoj. - Ahoj.
Co se děje?
Šel jsem do čističky vody.
Před vstupem stála ochranka,
což znamená, že ty léky už jsou ve vodě.
Za jak dlouho zaberou?
Podle Bernarda okamžitě.
Pij jenom mléko, džus, víno, cokoli, co neteče z kohoutku.
Nevím, co máš v plánu, ale začni s tím hned.
Sledujou mě.
Jednotky i kamery.
Takže už spolu dál mluvit nemůžeme.
Hej, Roberte.
Buď opatrný.
Co vy dvě tady?
Byly jsme s Dannym, když mu napsali.
Co se děje?
Jdu ven.
My jdeme ven.
- No jo. Jdeme ven. - Cože? Proč?
No, když šla Juliette ven, přešla do jiného sila.
To ony vědí.
Ty čísla v helmách. Šla do sila číslo 17.
Jasně. Sedmnáctka byla v podstatě mrtvá, až na pár dětí,
- kterým slíbila, že je přivede sem. - Jo.
Ještě chceš jít ven?
Jo.
Ty už si to možná nepřeješ, Kat,
ale Danny a já jsme viděli to video z čištění.
Třeba bylo jen v té helmě.
- Ne. - Říkals, že je to možný.
Nevím, jestli je to tam venku dobrý.
Někdo by byl ale nadšenej, že jdeš ven.
Jo.
Znali jste Kennedyho ženu?
Co by řekla, kdyby tam šla ona?
Takový věci vykládala, jen když měla upito.
Doris by neřekla, že chce ven.
- Na to byla chytrá. - Byla nejchytřejší.
Řekla, že kdyby někoho zabila…
- Nejspíš jeho. - Nejspíš.
Že kdyby ji chytili…
Jí by to ale prošlo.
Řekla, že kdyby ji poslali ven čistit, šla by se zpěvem
a šťastná, že jde ven na svobodu.
I kdyby to bylo jen na jednu minutu.
Na jednu zasranou minutu.
Obleky jsou připravené.
Jdeme na to.
Měli jste jít až za úsvitu, ale musíte vyrazit hned. Pospěšte si.
Vypnuto.
Tak. Vysílačku necháme celou dobu zapnutou.
Uslyšíš mě tady v helmě a já tě uslyším z vysílačky,
ale mluv v šifrách.
Uslyšíš i mě?
Snad ne.
- Cože? - Tak, kdo jsem?
Ty jsi dispečink. Já jsem zástupce Turley.
- Craneová. - Jo.
To si nezapamatuju.
- Musím se jmenovat Calso? - Hej.
Klid. Na tohle nemáme čas, jasný?
Walkerová bude mluvit jen s Lukasem. Ty ho do 17 dostaneš. To je všechno. Ano?
Bude v pořádku.
Dispečink volá zástupce Turleyho. Slyšíš dobře?
No…
Situace je…
Je to mnohem rozlehlejší, než jsem čekal.
Nic tu není.
Vůbec nic.
Vůbec nic tu není!
Hej!
Co to všechno kurva je?
Tady Turley.
Blížíme se k další úrovni.
Dispečinku.
Vidíme to poškození.
Je to horší, než jsme čekali.
Ale prošetříme to.
Rozumím.
- Slyšíš to? - Co?
Slyšíš to?
Hej, dispečinku. Slyšíme hlasité bzučení.
Slyšíte to taky?
Sakra. Utíkej!
Zástupce Turley, volá dispečink. Pokud slyšíš, odpověz.
Zástupce Calso, pokud slyšíš, odpověz.
Co se stalo?
Znělo to jako výstřely.
- Mají zbraně? - Ne. Zavolej jim znovu.
Není slyšet žádnej šum. Jenom…
Takže…
Já nevím. Danny, můžeš zase zapnout obrazovky?
Nevím. Jdi dolů do dílny, a jestli to půjde, přijdu za tebou.
- A ty? - Nevím.
Když uteču, zatkne mě, takže tu musím zůstat.
Takže, až se sem dostane,
Sandy, můžete říct, že už jsem odešla domů?
Jerry, kód se nezměnil?
Kyle a Kennedy byli neutralizováni.
Co se stalo?
Viděla jste video z čištění Nicholsové.
Co jste spatřila?
Těla.
V počtu celého jednoho sila.
Co z toho usuzujete?
Dokázali zabránit spuštění Pojistky.
Aspoň dočasně.
„Dočasně“ je klíčové slovo.
Pro dobro vašeho sila je důležité si uvědomit,
že Pojistku zastavit nelze.
Co jste viděla na tom videu, je toho důkazem.
Ale to…
To podle vás chce Nicholsová udělat?
Zablokovat Pojistku?
Promluvte s ní.
Zjistěte, jestli je ta obava opodstatněná.
A pokud ano?
Měli jít ven za úsvitu.
No, Kennedy byl nervózní, tak jsem ho musela dostat ven.
Jasně.
Mrzí mě, že ti to musím říct, ale do sedmnáctky se nedostali.
Mělas i jiný důvod, proč jsi chtěla, aby tam naši lidé šli?
Ne.
Ty děti mi zachránily život, tak jsem je chtěla přivést sem.
- Nic důležitějšího? - Ne.
Co může být důležitější než záchrana dětských životů, Camille?
Víš, co se v sedmnáctce stalo?
Ne, ty to víš?
Nevím. Proto se ptám.
Co se tam venku sakra stalo?
Lukasovi a Kennedymu.
Nejspíš závada na obleku.
- Závada na obleku? - Jo.
To je z toho spěchu.
Jo.
Měly jsme jim dát čas, aby jim vyrobili neprůstřelný obleky.
NA MOTIVY KNIŽNÍ SÉRIE SILO
Charlotte?
Co se děje? Co ty tady?
Ahoj.
- Na to vám neodpoví. - Vás se neptám, jo?
Jistě.
Jsi v pořádku?
Jsem, jo.
Víš, kdo jsem?
Samozřejmě, Danieli.
Ale dokud neuděláš, co ti Anna řekne, víc ti toho nepovím.
- Pojďte oba za mnou těmi dveřmi. - Tak jo. Po takové jízdě
- nikam nepůjdeme. - Co za nimi je?
Právníci. Spousta právníků s dohodami o mlčenlivosti.
Až podepíšete, nastoupíme do letadla
a zítra touhle dobou už budete všemu rozumět.
Ale nebudete to smět nikomu prozradit,
dokud nesvolíme.
Cože? Vy…
Zažalujete mě? Mám na účtu 700 dolarů.
Guantánamo. Půlka těch právníků dělá pro vládu,
takže vás můžou poslat do Guantánama.
Nežertuju.
Byl jsem tam.
Je to tam pěkný. Možná to tam koupím.
Ten ostrov. Celej ten ostrov, nejen tu základnu.
Takže…
Já jsem Per Stensen.
Víme, kdo jste.
Já vím. To jen tak ze zdvořilosti. Můj tým říká, ať to dělám.
Vy jste ta novinářka?
Prý máte hodně otázek.
Já pro vás taky jednu mám.
Co byste raději?
Nepodepíšete ty smlouvy o mlčenlivosti a odjedete v rozpadlým, vypůjčeným autě,
aniž byste cokoli věděla, nebo se párkrát podškrábnete
a dozvíte se nejdůležitější tajemství na světě?
Přihodím sto tisíc dolarů, jestli se tím něco změní.
Sto tisíc. Jasně.
Nejbohatší muž planety nám za sto táců prozradí největší tajemství světa?
Tak jo. Milion pro každýho.
- Nás si nekoupíte. - A podepíšete.
- Jinak nic nebude. - Nevím, o co tu běží.
Já jen chci vědět, co se sakra stalo mojí sestře.
Tys to podepsala?
Jo, protože taky chci vědět, co se mi sakra stalo.
Jo.
Takže pan kongresman souhlasí. Co vy, paní novinářko?
Za jak dlouho o tom všem budu smět napsat?
Maximálně za pět let. Snad méně.
A předtím jsem to nijak nepřeháněla.
Opravdu jde o záchranu světa.
Jistě.
Pojďme zachránit svět.
Ed Harwood.
Co se děje?
Musíme s vámi mluvit, v soukromí.
Myslíme si, že Orla Kentová byla zabita a její tělo přesunuto.
Ale netušíme, jak se její tělo dostalo sem.
Zdá se, že ty kamery, co měly být vypnuté, vypnuté nejsou.
Jak jinak byste si byli tak jistí, že prostě nevyšla po schodech?
Netušíte náhodou, jak…
Jak přesunout tělo, aniž by to kamery zaznamenaly?
Netuším.
Ledaže…
Jo, ve střední sekci byl jeden chlap.
Předváděl děckám takový vystoupení.
Nechal něco zmizet a pak se to zase rázem objevilo.
Říkal tomu kouzlo.
Tak se to možná stalo. Pomocí kouzla.
Plýtváme tu časem. Vy chcete jít domů…
Hele, šerife. Vy to zkrátka nechápete.
Tady v dolech máme asi šest chlapů a dvě ženský,
co jsou takoví zločinci, že pro ně jiný místo ani není. Fajn.
Většinou jsou to ale lidi, co udělali volovinu
a poslali je sem, kde je zavalí padající kamení.
Nebo je otráví ti podělaní deratizátoři.
Ten chlap, co kouzlil a nechával před dětma zmizet vajíčko,
se od soudního úseku dozvěděl, že kouzlení je teoretická relikvie.
Teoretická relikvie, do hajzlu.
Poslali ho sem, aniž by cokoli provedl.
Prostě jen za to, že měl nápad.
To, co se v těch tunelech děje…
Bylo by lidštější lidi jako on pověsit,
ale oni je posílají sem.
Každýho jednoho z nich sem pošlou ti vaši kámoši ze soudního.
Takže…
mě jako šerifa nerespektujete.
To si pište.
Respektujete Juliette?
Ta aspoň pochází z mechanickýho a měla špínu za nehtama.
Ale jako šerifku? Ne.
- Co Holston? - Holston? Toho jsem respektoval.
Když chytil nějakýho pitomce, jak provedl volovinu, nechal to být.
Myslel na to, že lidi mají rodiny a co by pro ně pobyt tady znamenal.
Dobře.
Jsem rád, že jste ho respektoval, protože on vás měl za neschopnýho zloděje.
Vyšetřoval vás celkem sedmkrát.
Načapal mě někdy?
Nakonec tak neschopnej zloděj nejsem.
Hádal jste se s Orlou den předtím, než její tělo našli v dolech. Vaše dcera…
Moje dcera se měla stát vedoucí zásobování,
než jí Orla Kentová tu práci vyfoukla.
Jo, nasralo mě to.
Glenda měla šanci žít jinde než tady.
Ale spousta lidí na tomhle podělaným místě
soudí druhý podle toho, odkud pocházejí nebo s kým se stýkají,
takže o tu šanci přišla a dostala ji miloučká slečna Kentová.
Řekl jsem jí, co si o tom myslím.
Pokud jako důkaz nemáte nic jinýho, než co je v tý složce,
tak bych vás moc rád požádal, ať odprejsknete.
Přišla jsi. Podívej se na tohle.
Od povstání nám zbyl střelnej prach.
- Večer pošleme do soudního tým. - Aha.
Tajně nasypeme ty výbušniny ke zdi, kterou pak odstřelíme
i s trubkama za ní včetně té, co přivádí ten jed.
Tím ten jed vypustíš a pak co? Budeš několik minut žít?
- Můžeme mít pod kombinézou obleky. - Ne. No tak.
- Budeme jako údržbáři. - Máme šest obleků.
Nebude to snadný, ale s dobrým týmem to zvládnu.
A co helmy?
To bych zařídila.
Jak dostaneme šest lidí s helmama a bombama do soudního úseku?
Tohle montérky nevyřeší.
- Nepomůže Sims? - Co ten plyn?
Může být bez zápachu i barvy, ne?
Jde o to, Jules, že jim nový obleky dají hodinu času.
Za hodinu může umřít kupa lidí. Na to jsi myslel? Kolik asi?
Záleží na tom, za jak dlouho tu trubku ucpou
a kolik lidí bude v okolních patrech.
Jsou to obytná patra. Lidi budou spát doma v postelích.
Máš aspoň odhad?
Něco mezi stovkou a…
Může to být i tisícovka.
Tisíc lidí. Ne.
Lepší než 10 000.
Možná by bylo lepší pít tu vodu a na všechno zapomenout.
- Budeme hlasovat? - Ne.
Obyvatelé sila už hlasovali, když Juliette zvolili za starostku.
Musím si to promyslet. Nemůžu…
Nemůžete přijít s plánem, při kterým neumřou tisíce lidí?
Dobrý?
Musím něco udělat.
Začali jsme nejnovějšími vzpomínkami, službou u námořnictva a tou misí.
Írán. Já myslel, že to vynechá.
Říkal, že bude užitečný vzpomenout si až po nástup do stíhačky.
Zbytek jsme ale na světlo nevytahovali, takže…
Vím, že jsem tam byla a že to dopadlo zle.
Fakta znám, ale jako by se to stalo někomu jinýmu.
Cítíš se dobře?
Líp než předtím.
Víš, Victor mi pomohl si to vybavit.
Ale i na něco zapomenout.
Zkusím se trochu prospat.
Jistě.
Takže si přesedni. Potřebuju tvoje sedadlo.
Dobře.
Jak na tom je?
Dala mi to sežrat, takže…
Takže líp?
Možná.
Den na prd jsem čekal.
Jak můj táta umřel?
Taky tě zdravím.
Jak umřel?
- Nešel jsi do dolů? - Podle Harwooda ho zavalil tunel.
- Tak se to i stalo. - Ne.
Když to říkal, zadrhl se. Něco mi zatajil.
Prosím tě.
Zavraždili ho?
Ne.
Není mrtvej.
Někoho to v dolech zasypalo, ale tvůj táta to nebyl.
Já jsem slyšel,
že pro Harwooda něco zkonstruoval.
Výměnou za to další mrtvej v dolech oficiálně nezemřel.
- Tvůj táta se za něj vydává. - Jak se jmenoval?
Když se budeš vrtat v Harwoodově špíně,
nejspíš se v tom ztratíš.
Znáš jeho jméno?
Chtěl jste mě vidět?
Víte, kde je Missionův deník?
Očividně už nikoho neohrožuju.
Však víte, starý zvyk.
Jestli víte, kde je a kdo ho má,
přiveďte mi ho sem s ním.
Prosím.
Nemůžete usnout?
S Danielem jsme spali vzadu v autě, když jste ho řídil.
Já jsem ho neřídil a vím, že jste nespali.
Byla tam štěnice?
Tak dobře.
Nevěděl jsem, jak to s tím článkem v Postu skutečně bylo.
Dobře jste udělala.
No, nikomu to neříkejte.
Ty smlouvy o mlčenlivosti zahrnují všechno o všech tady.
Jak je to s vámi?
Chcete o mně napsat?
Jen už jsem taková. Každý mi přijde zajímavý.
Odsloužil jsem 20 let u vojenské rozvědky.
Odešel jsem a založil firmu, která byla velmi úspěšná.
Dokud se to nepokazilo.
Což byla jen moje vina.
Kvůli charakterovým vadám, které jsem neřešil.
Tehdy jsem potkal paní senátorku.
Během její první kampaně do Kongresu.
Byl jsem její řidič.
A teď jste její oddaný… Co?
Moje pozice nemá název.
Zajišťuju, aby byly senátorka a její dcera v pořádku.
Co to znamená?
Spoustu věcí.
Co děláš tady venku?
- Jsi v pořádku? - Jsem tady, protože máme návštěvu.
Prožila něco podobného jako ty.
Cože? Camille ji taky nadopovala léky?
Camille ne.
Robert a já.
Ty léky jsme jí odebrali,
aby mohla zdravotnici pomoct vyměnit ty tvoje,
protože ona jediná…
opravdu chápe, čím sis prošla.
A má jedinečný vhled do budoucnosti nás všech.
Juliette Nicholsová.
Gloria Hildebrandtová.
Možná si mě nepamatuješ.
Já ty léky brala tak dlouho, až jsem nečekala, že si někoho vybavím.
Pozval jsem paní Hildebrandtovou, abychom si promluvili o paměti.
A kvůli tomu, co právě teď drží.
Když jsem vedl IT,
s Robertem jsme vyhledávali relikvie, které měly být posvátné
pro tajnou skupinu obyvatel zvaných Ochránci plamene.
Patřila k nám Georgeova matka.
Byli považováni za nebezpečné, protože je zajímaly staré časy.
Oživovali naději na budoucnost, kdy budeme žít ve světě tam venku.
Jen jsme chtěli znát pravdu. Jako ty.
Dva předměty, které jsme hledali nejvíc, byly dokumenty o životě z jisté doby.
Kroužkový blok,
který předešlí vedoucí IT hledali celých 300 let.
Nikdy se nenašel.
Tou druhou věcí jsem byl posedlý.
Missionův deník.
Cože?
Ten člověk se jmenoval Mission. Byl to nosič, který žil před 140 lety.
Během velkého povstání přenesl výbušniny, které použili na odpálení schodiště.
Vy jste to neudělali jako první.
Paní Hildebrandtová, přečtete tu část na konci?
„Mám znamínko na krku a jizvu na břiše,
ale nevím, jak jsem k nim přišel.
Mám pocit, že včera jsem to možná věděl,
ale teď si nepamatuju ani včerejšek.
Bojím se.
Všichni jsme toho tolik zapomněli.
Doktoři tvrdí, že jde o virus a že to přejde,
ale nelepší se to.
Pořád mi něco uniká.
A všechno, co si ještě pamatuju, je zahaleno mlhou jako ve snu.
Nevím, co bych si bez Allie počal. Máme jeden druhého.
Ale ti, kdo žijí sami, prý přestali jíst.
Mnoho jich skočilo ze schodiště, a tak se začaly rozvěšovat sítě.
Kdybych na Allie někdy zapomněl, skočil bych přes zábradlí za nimi.“
To byl jeho poslední zápis.
Chápu, o co ti jde…
Jo. Je to zatraceně smutný, ale jak už jsem řekla,
tisíc lidí zabít nehodlám.
Salvador Quinn, tehdejší vedoucí IT,
se rozhodl silo nadopovat léky, aby zabránil Pojistce.
Potřebu vymazat lidem vzpomínky nezpochybňoval,
ale ani nepopíral následky.
Quinn vypočítal, že hrůza a zmatení z léků na zapomnění
přivodily smrt 2 000 lidí.
Když nebudeš jednat, tohle bude následek.
Vím, že nechceš být ta, co o tom rozhoduje.
- Já vím. - Opravdu?
Tohle břemeno je ale tvoje.
- Dobrý? - Jo.
Působíte tady vzadu neklidně.
Možná létáte nerada.
Ano, nerada.
Pokud nepilotuju já.
- Chcete mít kontrolu? - Vůbec ne. Jen, aby to bylo správně.
- Co vy? Proč nespíte? - Zkrátka…
Zítra je velký den.
- Co uvidíme? - Vy byste na kouzelnickou show nemohla.
Řekla byste: „Už žádný napětí.“
„Už toho králíka vytáhněte.“
Nepotřebujete něco?
- Ne. - Dobře.
Ale můžete mi namasírovat nohy.
- Za to předtím se omlouvám. - Jo, měl jsem vás za Charlottina lékaře.
- Ale jste toho všeho součástí. - Ne. Já…
Ne, jsem Charlottin lékař. A budu potřebovat vaši pomoc
s obnovením vzpomínek z dětství…
Co když si vzpomene jen na poslední dva týdny?
Ne, půjde to.
Řekl jste, že záruka není.
Ano, ale oboje může být pravda.
Dělá velké pokroky, opravdu.
Víte, když jsem žil v Los Angeles,
moje dcera Lulu pořád jen mluvila o Grand Canyonu.
Celý měsíc nás každodenně prosila, abychom tam jeli.
S její mámou jsme svolili.
V pátek večer po práci jsme vyrazili na výlet.
Snažil jsem se dojet k jižnímu okraji,
víte, než vyjde slunce.
Myslel jsem na to, jak se to Lulu bude líbit.
Jo.
Neměl jsem se tak přemáhat. Byl jsem unavený.
To byl i Kevin Bishop.
Nevšiml jsem si, že jeho kamion přejel přes středovou čáru, dokud nebylo pozdě.
Danieli, všechny ty techniky, co používám na Charlotte,
ty léky, terapii,
jsem objevil před 30 lety sám pro sebe, abych zapomenul.
- Což se stalo. Všechno… - To není pravda. Teď jste mi to vyprávěl.
Protože jsme časem zjistili, že si můžete vybrat.
Můžete si vybrat, co si necháte a co opustíte.
Podle hlášení záchranářů…
jsem svoji dceru držel v náručí, když umírala.
To jsem si zapamatovat nechtěl. A ani nepamatuju.
Funguje to.
Kde jsme?
V Atlantě.
Nezapomeň, ať si dnes Anthony vezme sako.
Ne!
Na minulé třídní fotce jste všichni měli sako.
Před pěti lety.
Slušelo ti to. Fotografovi se to povedlo.
- Camille. - Co je?
Nenuť ho.
Rozhoduješ o tom ty?
Myslel jsem, že on.
Fajn.
Jak chcete.
Máma si asi zapomněla klíče.
Co tu sakra chcete?
- Řekl jsem Nicholsové, ať mě nevyhledává. - Tady není kamera.
Potřebujeme karty do soudního.
K čemu?
To mi neřekla, ale neposlala by mě sto pater nahoru,
kdyby je nepotřebovala.
Anthony, změna plánu.
To sako si vezmi.
- Teď jsi řekl… - Povídám, vezmi si ho.
Když si ho neoblečou ostatní, nemusíš ani ty.
Máma to má teď v práci těžký a tohle jí udělá radost.
Dobře?
- Tři mám na skladě. - Pardon. Promiňte. Potřebuju školní sako.
Dobře. Jakou velikost?
Nevím…
Je asi takhle vysoký.
Přijdeme pozdě.
Promiň. Jestli chceš, to sako ti ponesu.
Přijdeme včas, ano?
- Promiňte. - Ano?
To je pro Anthonyho Simse.
Soudce si uvědomil, že mu ráno oblékl špatné.
To, co Anthony má, bude stačit.
To je jeho staré. Nepadne mu.
Dáte mi to druhé?
Odnesu ho do recyklačního centra.
Moment.
- Máš je? - Tady.
Super.
Díky.
Budou fungovat?
- Jo. - Jo?
Jsou v pořádku.
Dobrý?
Víte, kdy jsem naposled šla tolik schodů? Nikdy, ještě nikdy.
- Tak. - To je moje.
Vrtulníky?
Dál musíme cestovat pomalu a nízko.
Kam máme namířeno?
Na můj pozemek nedaleko odtud.
Má 120 000 hektarů. To je 1 200 čtverečních kilometrů.
Původně to bylo 42 jednotlivých farem.
Přesvědčil jste 42 farmářů, aby se vzdali půdy?
Za peníze, co budou dědit generace. Zabezpečí vnoučata jejich vnoučat.
Musím se zeptat na to, co se vykládá.
Nejsem robot.
Ne, na to druhé.
- Na toho jednorožce. - To je pravda.
Mami, poletíme tím vzadu, ano?
- Nejde o vtip? - Ne, máme vědecký prostředky.
Vytvořili jsme technologii pro editaci genů.
CRISPR vedle ní působí jako hračka.
Trošku jsme zakouzlili s DNA koně, narvala a nosorožce.
Fungovalo by to, ale zrušil jsem to.
Tahle záhada v Georgii… Kolik z toho napadlo vás a kolik jeho?
Vymyslel to on. Já v to jen věřím a dělám, co se dá, abych pomohla.
Až zjistíte víc, snad tomu začnete věřit taky.
Pojďme.
Ve chvilkovým záchvatu jste se nechtěl stát šíleným vědcem?
Mluvil jsem s desátým nejbohatším mužem planety.
Nabídl mi miliardu dolarů, pokud toho vytvořenýho jednorožce
bude moct ulovit a zabít.
Miliardáři jedni zasraní. Všechno pokazí!
Ahoj.
Vzal sis to sako?
Táta mě přinutil.
Jak to šlo?
Nikdo jinej si ho s sebou nepřinesl.
Takže jak asi?
- No dovol… - Hej…
- Hej. - Anthony!
Promluvím s ním.
Po večeři potřebuju s něčím pomoct.
Musím zajít na samotku soudního úseku.
Chci mluvit s tou sestrou, co bodla Emerson.
Ty půjdeš jako svědek.
- Tak jo. - Dobře.
A děkuju, že jsi mu dal to sako.
Nemáš zač.
Donny volá dispečink.
Mluv, Donny.
Vyrážíme s tou zásilkou.
Rozumím.
Jo. Znovu Donny.
Mám s tou zásilkou trochu problém.
Jakej problém, Donny?
Do bytu vešli dva velcí psi.
Vážně obrovští.
- Co to znamená? - Psi. Neříká se tak ranařům ze soudního?
- Co? - Sims?
- Jeho žena? - Cože? Ne.
Nemůžeme…
Budeš mít ještě někdy šanci?
Prostě…
Prostě to spusť.
Rozumím, Donny.
Doruč tu zásilku.
Co to je?
Šéf nás poslal zkontrolovat čerpadla, patro po patře.
- Na to je vás potřeba šest? - Jinde ne.
Ale v soudním úseku to máme dokončit za jednu noc.
Hej.
Haló.
Jo. Donny, copak je?
Kdo je sakra Donny?
Kdo to mluví?
Zástupce Calso.
- Sedmnácté patro. - Patrick.
Calso, tady zástupce Craneová. Pokračuj.
Zástupce Craneová, jo.
Takže, měli jsme trošku potíže, ale děcka jsou v pořádku.
Donny, slyšíš mě? Tady dispečink.
Ta zásilka už není potřeba. Vrať se na základnu.
Sakra!
- Kdo je Donny? - Calso, uvolni kanál.
Zmlkni. Donny, slyšíš?
Rozumíš? Ta zásilka už není potřeba.
Zastavte to!
Vrať se na základnu.
- Zastavte to! - Zastavte to!
- Dost! - Zastavte!
Tady Donny.
- Ano. Mluv, Donny. - Pozastaveno. Vracím se na základnu.
Jo.
Martho, nemáš něco k pití?
Vyndám svoje poklady.
Calso, tady Craneová.
Slyšíš mě?
Povíte mi prosím, co se děje?
Prosím. Co se mnou bude?
Amy, drž zobák, ano?
Camille, co tady děláme?
Co asi?
Potřebovala jsem jít někam, kde nás nikdo neuvidí ani neuslyší,
abychom si promluvili.
- Dobře. - Jo.
Prosila jsem tě, abys s tím přestal, Roberte,
ale tys neposlechl.
Nevím, o čem to mluvíš.
Využil jsi našeho syna!
To sako, co Anthony přinesl domů?
Nebylo jeho.
Jo.
Kdybys mohla přestat vypouštět ty léky na zapomnění do vody…
Co provádíš?
- Jen tě prosím, abys přestala. - Tak co?
- Pověz, co provádíš. - Musíš přestat. Přestaň.
- Ty léky můžou… - Řekni to!
Nemůžeme o tom mluvit jinde než před ní?
Před Amy? Kčertu s ní.
- Ne! Prosím! - Ne!
- Ne. Prosím, ne… - Řekni mi pravdu.
Prosím tě.
Ty taky nejsi svatoušek.
Provedl jsem horší věci.
Je to tak.
Ať už máš pravdu ty nebo já…
Ať si mě náš syn zapamatuje nebo ne…
zaslouží si mít aspoň jednoho rodiče, co nikoho nezabil.
Co to má být?
Daniel to ví.
To je vrtačka.
Obrovská vrtačka.
Překlad titulků: Veronika Ageiwa