- Tänker du berätta varför vi… - Ni ska ut.
Jag måste skicka ut er i gryningen.
För att göra vad?
- Vi ska gå till den andra silon. - Ja.
Jag sa åt Camille att jag skickar er för att hämta hit barnen, men…
Du vill veta var giftet kommer in.
- Ja. - Driver du med mig?
Alltså, jag kan gå ensam.
- Nej, det behövs två personer. - Låt mig gissa.
- Det behövs två ifall en dör. - Ja, ifall en av er dör.
- Toppen. - Kennedy, jag förstår mig inte på dig.
I tre månader gapade du om att bli utsläppt.
Och nu vill du inte gå ut?
Alltså, jag vill gå ut. Men jag skiter totalt i resten av det.
Ett förslag: Jag för Lukie helskinnad till 17, sen får jag göra vad jag vill?
Och vad är det du vill?
Att gå vartsomhelst utom ner i ett annat jävla hål i marken.
Okej.
Om du för Lukas till 17 får du göra vad du vill. Jag bryr mig inte.
Bra. På med dräkterna då.
UTGÅNG
Okej, håll dem utom synhåll.
Hämta Danny Bly.
Han måste stänga av bildskärmarna i kafeterian. Förstått?
- Ja. - Bra.
Jag är snart tillbaka.
- Hej. - Hej.
Vad är det?
Jag gick till vattenförsörjningen.
Det stod vakter utanför,
vilket innebär att drogerna redan finns i vattnet.
Hur snart verkar de?
Omedelbart, enligt Bernard.
Börja dricka mjölk, juice, vin, allt utom det som kommer ur vattenkranen.
Vad du än tänker göra, gör det nu.
Jag är skuggad.
Både av folk och via kamera.
Så…
…vi kan inte ha vidare kontakt.
Du, Robert.
Var försiktig.
Vad gör ni två här?
Vi var med Danny när vicesheriffen hörde av sig.
Vad pågår?
Jag ska gå ut.
Vi ska gå ut.
- Ja. Vi ska gå ut. - Va? Varför?
När Julie gick ut, gick hon faktiskt till en annan silo.
Det vet de om.
Siffrorna på hjälmarna. Hon gick till Silo 17.
Ja, och den var död, utom några barn
som hon lovade att hämta hit.
Ja.
Vill du ändå gå ut?
Ja.
Du kanske inte vill längre, Kat…
…men Danny och jag såg videon med putsningen.
Det kanske är nåt i glaset på hjälmen.
Nej.
Du sa att det var möjligt.
Jag vet inte om det är bra eller dåligt där ute.
Jag vet nån som gärna skulle gå ut.
Ja.
Har ni träffat Kennedys fru?
Vad skulle hon säga om det var hon, tror ni?
Hon skulle bara prata så med lite innanför västen.
Doris skulle inte säga rakt ut att hon ville gå ut.
- Hon var smartare än så. - Hon var smartare än alla.
Hon sa att om hon nånsin dödade nån…
- …vore det nog honom. - Troligen.
Och om hon åkte fast…
Skulle hon inte bli dömd.
Om hon skickades ut för att putsa skulle hon gå ut sjungande, sa hon,
glad att vara fri, vara utanför.
Även om det bara var en jävla minut.
En jävla minut.
Dräktteknikerna är redo.
Då kör vi.
Jag sa att ni hade tills gryningen,
men ni måste gå nu. Skynda på.
Den är avstängd.
Okej. Vi har radion på hela tiden.
Ni hör mig genom hjälmarna och jag hör er genom radion,
men kom ihåg att tala i kod.
Kommer du att höra mig?
Jag hoppas inte det.
- Va? - Så, vem är jag?
Du är Centralen. Jag är vicesheriff Turley.
- Hon är Crane. - Japp.
Jag lär inte minnas det.
- Kan jag vara nåt annat än Calso? - Patrick.
Lugn. Vi har inte tid med det där.
Walk ska bara prata med Lukas. Du ska ta honom till 17.
Bara så. Okej?
Han lugnar sig.
Centralen anropar vicesheriff Turley. Hör du mig?
Nåja…
Situationen…
Det är mycket större än väntat.
Här finns ingenting.
Absolut ingenting.
Här finns ingenting!
Hallå!
Vad fan är det där?
Vicesheriff Turley här.
Vi närmar oss nästa nivå.
Centralen.
Vi ser… skadorna.
Det är mycket värre än vi föreställde oss.
Men… vi ska undersöka.
Uppfattat.
- Hör du det där? - Vad?
Hör du det där?
Hallå, Centralen. Vi hör ett surrande ljud.
Kan ni höra det?
Helvete! Spring!
Vicesheriff Turley, Centralen här. Svara om du hör detta.
Vicesheriff Calso, svara om du hör detta.
Vad hände?
Det lät som… skottlossning.
- Har de vapen där ute? - Nej.
Anropa dem igen.
Det är inget brus på linjen. Bara…
Okej.
Jag vet inte. Danny, kan du starta bildskärmarna igen?
Jag vet inte. Om du går till verkstaden,
så kommer jag och möter dig, om jag kan?
- Vart går du? - Vet inte,
men om jag flyr, griper hon mig. Så jag måste stanna.
Så… När hon kommer hit,
Sandy, kan du säga att jag har gått hem?
Jerry, är kombinationen densamma?
Lukas Kyle och Patrick Kennedy är eliminerade.
Vad hände?
Du såg Nichols oredigerade putsningsvideo.
Vad såg du?
Kroppar.
Det såg ut som en hel silos befolkning.
Och vad säger det dig?
De lyckades förhindra en Garant.
Åtminstone tillfälligt.
"Tillfälligt" är nyckelordet.
Det är viktigt för din Silos skull att veta
att Garanten faktiskt inte går att förhindra.
Låt det du såg i videon vara bevis på detta.
Men…
…det är väl det du tror att Nichols vill göra?
Blockera Garanten?
Tala med henne.
Försök ta reda på om den fruktan är befogad.
Om den är det?
Vi var överens om att de skulle gå ut i gryningen.
Ja, Kennedy var upprörd, så jag måste få ut honom.
Okej.
Jag måste tyvärr tala om att de inte nådde Silo 17.
Fanns det nåt annat skäl till att du ville få folk från vår silo att gå till 17?
Nej.
Barnen räddade mitt liv och jag ville ta dem hit, det är skälet.
- Inget viktigare skäl? - Nix.
Vad kan vara viktigare än att rädda barns liv, Camille?
Vet du vad som hade hänt i Silo 17?
Nej, vet du?
Ingen aning. Det var därför jag frågade.
Vad fan hände där ute egentligen?
Med Lukas och Kennedy.
Fel på dräkterna, tror jag.
- Fel på dräkterna? - Ja.
Så går det när man har för bråttom.
Ja.
Vi borde ha gett dem mer tid att göra dräkterna skottsäkra.
BASERAD PÅ BOKSERIEN SILO
Charlotte?
Vad händer? Vad gör du här?
Hej.
- Hon kan inte berätta. - Jag frågade inte dig, eller hur?
Visst.
Hur mår du?
Jag mår bra.
Vet du vem jag är?
Visst gör jag det, Daniel.
Men jag kan inte säga mer förrän ni gör som Anna säger.
Vill ni vara snälla
- och följa med genom dörrarna där? - Efter den här åkturen
- följer vi inte med nånstans. - Vad finns där bakom?
Advokater. Många advokater med avtal om tystnadsplikt.
När ni har skrivit på lyfter vi med planet
och så här dags imorgon vet ni allt.
Men ni får inte berätta nåt av det för nån…
…förrän vi ger klartecken.
Va, ska ni…
Tänker ni stämma mig? Jag har bara 700 dollar på kontot.
Gitmo. Hälften av advokaterna jobbar åt regeringen,
så de kan faktiskt skicka er till Guantánamo.
Jag skojar inte.
Jag har varit där.
Det är faktiskt fint där. Jag funderar på att köpa det.
Ön. Hela ön, inte bara… basen.
Jaha…
Jag är Per Stensen.
Vi vet vem du är.
Jag vet, jag är bara artig. Jag måste vara det, säger personalteamet.
Du är journalisten, va?
Du har visst många frågor,
men jag vill gärna ställa en till dig.
Vilket föredrar du,
att inte skriva på tystnadslöftet och köra härifrån i en sunkig skåpbil
utan att veta nåt,
eller klottra ner ditt namn några gånger
och få veta världens viktigaste hemlighet?
Jag slänger med 100 000 dollar om det gör beslutet lättare.
Hundratusen dollar. Visst.
Världens rikaste man,
och du ger oss världens största hemlighet för 100 000 dollar?
Okej då. En miljon var.
- Du kan inte köpa alla. - Men ni måste skriva på.
- Annars får du ingenting. - Vad är det här?
Jag vill bara veta vad fan som hände med min syster.
Har du skrivit på?
Ja, för jag vill också veta vad fan som hände med mig.
Ja.
Ja från kongressledamoten, alltså. Vad säger du, journalisten?
Hur snart kan jag skriva om det här, vad det nu är?
Inom fem år. Förhoppningsvis snarare.
Och jag överdrev inte förut.
Det handlar faktiskt om att rädda världen.
Visst.
Låt oss rädda världen.
Ed Harwood.
Vad pågår?
Vi måste prata med dig enskilt.
Vi tror att Orla Kent mördades och sedan flyttades.
Vad vi inte vet är hur hennes kropp hamnade här.
Det låter som om kamerorna du sa var avstängda inte var det.
Hur vet du annars att hon inte gick uppför trappan?
Har du nån aning om hur…
En kropp kan flyttas uppför trapporna utan att kamerorna ser det?
Nej.
Såvida inte…
Ja, det fanns en kille på Mitten.
Han brukade uppträda för barnen.
Han fick saker att försvinna och sen komma fram igen.
Magi, sa han.
Det kanske var så det var. Magi.
Det här är slöseri med tid. Du vill gå hem…
Alltså, sheriffen, du förstår inte.
Här i gruvorna finns kanske sex män och två kvinnor
som är så jävla brottsliga att de måste hållas här. Okej.
De flesta är bara folk som har gjort nåt dumt
och blir skickade hit, och krossade vid ett ras.
Eller blir förgiftade av råttutrotare.
Men killen som gjorde trollkonster för barnen och fick ett ägg att försvinna
fick höra av Rättsavdelningen att magi är en teoretisk relik.
En teoretisk jävla relik.
Så han skickades hit, inte för att ha gjort nåt fel,
utan för att han hade en idé.
Det som händer där i tunnlarna…
Det vore mer humant att hänga såna som han,
men istället skickas de hit.
Var och en av dem, av dina kompisar i Rättsavdelningen.
Så…
…tydligen respekterar du mig inte som sheriff.
Fan heller.
Respekterar du Juliette?
Hon kom åtminstone från Mekaniska och hade skit under naglarna,
men som sheriff? Nej.
- Holston? - Holston? Honom respekterade jag.
Om han tog nån idiot som gjort nåt dumt, kunde han överse med det.
Han tog hänsyn till folks familjer
och vad en tid i gruvorna innebar.
Bra.
Bra att du respekterade honom, för han ansåg dig som en usel skurk.
Han öppnade sju olika utredningar mot dig.
Lyckades han nånsin få mig fälld?
Då är jag väl inte en sån usel skurk.
Jag såg dig gräla med Orla Kent
dagen innan hennes kropp hittades i gruvan. Din dotter…
Min dotter stod i tur som nästa Förrådschef
när Orla Kent fick hennes jobb.
Så, ja, jag var upprörd.
Glenda hade chansen att få ett liv borta från allt det här.
Men eftersom många på det här jävla stället
gör antaganden baserade på varifrån man kommer
eller vilka de umgås med,
togs den chansen bort och gavs till den sköna miss Kent.
Jag sa vad jag tyckte till henne, det var allt.
Så om du inte har mer bevis än det där i foldern,
vill jag vänligt be dig att dra åt helvete.
Okej, du är här. Kom och titta på det här.
Vi har en massa krut kvar från Upproret.
- Vi går in på Rättsavdelningen nattetid… - Ja.
…iklädda väktaruniformer,
och sprider ut sprängmedlen mot väggen för att spränga den
tillsammans med alla rören bakom, inklusive det med giftet.
Jaha, sen släpper ni ut allt giftet, och sen då? Ni dör inom några minuter?
Vi kan ha putsningsdräkter
- under våra overaller. - Lägg av.
Vi liknar vaktmästare.
Vi har bara sex dräkter kvar.
Det blir inte lätt, men med ett bra team klarar jag det.
Och hjälmar då?
Jag kan fixa dem.
Hur får vi in sex personer med hjälmar och bomber på Rättsavdelningen?
För overallerna lär inte räcka.
- Kan Sims fixa passerkort? - Men gasen då?
Gasen kan vara luktfri. Den kan vara färglös.
Jules, poängen är att de nya dräkterna ger dem en timme.
Ja, många hinner dö på en timme.
Har du tänkt på det? Hur många?
Det beror på hur fort det går att försegla röret,
och hur många människor det finns på nivåerna över och under.
På de nivåerna bor folk. Folk ligger och sover.
På ett ungefär?
Allt från hundra till…
Det kan bli tusen.
Tusen personer. Nej.
Det är bättre än 10 000.
Kanske lika bra att dricka vattnet och glömma allting.
- Ska vi rösta om saken? - Nej.
Folket i Silon röstade när de gjorde Juliette till borgmästare.
Jag måste tänka. Jag kan inte…
Kan ni tänka ut en plan som inte dödar tusentals människor?
Allt väl?
Det är en sak jag måste göra.
Vi började med de senaste minnena, i marinen, uppdraget.
Iran. Jag trodde att han skulle utelämna det.
Han sa att det vore värdefullt att minnas
allt fram till att jag bordade planet…
…men vi behåller resten i ett valv. Så…
Jag vet att jag flög uppdraget och att det gick illa.
Jag vet alla fakta, men det är som om det hände nån annan.
Mår du bra?
Bättre än förut.
Victor har hjälpt mig minnas.
Men också att glömma.
Jag ska försöka sova lite.
Visst.
Ja, jag ber dig att maka på dig. Jag behöver sätet.
Okej.
Hur mår hon?
Tja, hon retades lite med mig, så…
Alltså bättre?
Kanske.
Jag förstod att det skulle bli en dålig dag.
Hur dog min far?
God dag på dig med.
Hur dog han?
Har du inte varit i gruvorna redan?
Enligt Harwood hamnade han under ett ras.
- Så det var vad som hände. - Nej.
Det var nåt med hans sätt att säga det. Det var nåt mer.
Snälla.
Blev han mördad?
Nej.
Han är inte död.
Nån begravdes i gruvorna, men det var inte din pappa.
Efter vad jag hört,
konstruerade din far nånting åt Harwood.
I utbyte skulle nästa person som dog i gruvan inte dö officiellt.
Och din far tog hans plats.
Vad hette han som dog?
Om du börjar gräva i Harwoods angelägenheter
försvinner du troligen i ett djupt hål.
Vet du hans namn?
Du ville träffa mig?
Vet du var Mission Diary finns?
Jag utgör tydligen inget hot längre.
Gamla vanor och allt sånt.
Om du vet var den är och vem som har den,
så ta hit båda två.
Snälla.
Kan du inte sova?
Daniel och jag sov baki skåpbilen när du körde den.
Det var inte jag som körde, och jag vet att ni inte sov.
Var den buggad?
Okej.
Jag visste inte sanningen om din artikel i The Post.
Strongt gjort.
Jaha, men säg inget till nån.
Tystnadslöftena täcker allt och alla som har med detta att göra.
Vad är din historia?
Vill du skriva en profil?
Jag är funtad så här. Alla är intressanta för mig.
Jag var i militära underrättelsetjänsten i 20 år.
Slutade. Startade en firma som gick väldigt bra.
Tills den slutade gå bra.
Helt mitt eget fel.
Vissa karaktärsdefekter som jag inte hade tagit tag i.
Det var då jag träffade… senatorn.
Det var hennes första kongresskampanj.
Jag var hennes chaufför.
Och nu är du hennes lojala… vadå?
Jag har ingen egentlig jobbtitel.
Jag ser bara till att senatorn och hennes dotter är skyddade.
Vad betyder det?
Det betyder allt möjligt.
Vad gör du här ute?
- Allt väl? - Jag är här för att vi har en besökare.
Hon har upplevt nåt liknande som du.
Vad menar du? Drogade Camille henne också?
Inte Camille.
Robert och jag…
…avvande henne från drogerna
så att hon kunde hjälpa sköterskan byta ut dina piller,
för hon är den enda…
…som verkligen kan förstå vad du har gått igenom.
Och hon har ett unikt perspektiv på den framtid vi alla ska möta.
Juliette Nichols.
Gloria Hildebrandt.
Jag förstår om du inte minns mig.
De hade mig neddrogad så länge
att jag inte visste om jag skulle minnas en enda själ.
Jag bad hit mrs Hildebrand, för vi måste prata om minnet.
Och på grund av det hon håller i sina händer.
När jag var chef för IT,
brukade Robert och jag spåra upp reliker som ryktades vara heliga
för en hemlig grupp medborgare känd som Flammans bevarare.
Georges mor var en av oss.
Folk som sågs som ett hot, som sökte kunskap om den gamla tiden.
Och förnyelsen av hoppet om en framtid i en värld utanför där man kunde leva.
Vi ville bara veta sanningen, precis som du.
De två föremål vi sökte mest efter
var båda dokument av liv från en särskild tid.
Ett spiralbundet anteckningsblock
som tidigare IT-chefer hade sökt efter i 300 år.
Den blev aldrig funnen.
Det andra var en fixering jag hade.
Mission Diary.
Vadå "mission"?
Mission var hans namn. Han var en bärare och levde för 140 år sen.
Och under det stora Upproret
transporterade han sprängmedlen som användes för att spränga trapporna.
Dina vänner var inte de första att göra det.
Mrs Hildebrandt, vill du läsa från nära slutet?
"Jag har ett märke på nacken och ett ärr på magen,
och jag vet inte varifrån de kommer.
Det känns som om jag visste, kanske så sent som igår,
men nu kan jag inte riktigt minnas gårdagen.
Jag är rädd.
Vi har alla glömt så mycket.
Läkarna säger att det är ett virus som går över.
Det har det inte gjort.
Saker försvinner undan.
Och allt jag ännu minns är dimmigt, som i en dröm.
Jag skulle inte klara mig utan Allie. Vi har varandra.
Men jag har hört att folk som bor ensamma slutar äta.
Och så många har hoppat från trapporna att de har börjat hänga upp nät.
Om jag nånsin glömde Allie, skulle jag göra likadant."
Det var det sista han skrev.
Jag förstår vad du försöker göra…
Ja. Det är sorgligt, men som jag sa
vägrar jag döda tusen människor.
Salvador Quinn, som var IT-chef då,
valde att droga ner Silon för att förhindra en Garant.
Han ifrågasatte aldrig behovet av att radera ut folks minnen,
men han förnekade inte kostnaden.
Quinn räknade med att skräcken och desorienteringen av glömskadrogen
orsakade 2 000 människors död.
Om du inte agerar, är det kostnaden.
Jag vet att du inte ville vara den som gör det här valet.
- Jag vet. - Gör du?
Men det ligger på dig att göra det.
- Mår du bra? - Jadå.
Du verkar lite rastlös här bak.
Mm.
Du kanske inte tycker om att flyga.
Det gör jag inte heller.
Om det inte är jag som flyger.
- Så du är ett kontrollfreak? - Inte alls.
Jag vill bara att saker görs rätt.
- Och du? Du sover inte? - Det är bara…
En stor dag imorgon.
Ja. Vad kommer vi att få se?
Du skulle ogilla en trollerishow.
Du skulle säga: "Sluta med teatern."
Fram med kaninen nån gång.
Vill du ha nåt?
Nej.
Men du kan få massera mina fötter.
- Förlåt för det där tidigare. - Ingen fara.
Jag trodde du var Charlottes läkare.
- Men du är en del av allt det här. - Nej, jag…
Jag är Charlottes läkare. Och jag behöver fortfarande din hjälp
att återställa särskilt hennes barndomsminnen…
Tänk om hon aldrig minns mer än de senaste två veckorna?
Nej, det kommer att funka.
Men det finns inga garantier, sa du.
Ja, men två saker kan vara sanna samtidigt.
Hon gör verkligen stora framsteg.
När jag bodde i Los Angeles
slutade min dotter Lulu aldrig tala om Grand Canyon.
Varje dag i en månad bad hon att få se den.
Till slut gav hennes mor och jag efter.
En fredagskväll efter jobbet gav vi oss iväg med bilen…
Jag försökte komma till South Rim
innan solen gick upp.
Jag tänkte hur Lulu skulle älska det.
Ja.
Jag borde inte ha kört så länge. Jag var trött.
Det var Kevin Bishop också.
Jag såg inte hans lastbil korsa mittlinjen förrän det var för sent.
Daniel, den teknik jag använder på Charlotte,
drogerna, terapin,
skapade jag för mig själv för 30 år sen för att jag ville glömma.
- Jag gjorde allt det… - Men du gjorde inte det. Som du just sa.
För vi upptäckte i tid att man kan välja.
Man kan välja vad man ska spara eller lämna.
Enligt sjukvårdarens rapport…
…höll jag min dotter i mina armar när hon dog.
Jag ville inte minnas det. Och det har jag inte gjort.
Det fungerar.
Var är vi?
Atlanta.
Glöm inte att Anthony måste bära kavaj idag.
Mamma, nej!
På senaste klassfotot hade alla kavaj.
Det var för fem år sen.
Du var så fin.
Fotografen var jätteduktig.
- Camille. - Vad är det?
Tvinga honom inte.
Är det ditt beslut nu?
Det borde vara hans.
Okej.
Som du vill.
Din mamma glömde nog nycklarna.
Vad fan gör du här?
- Ingen mer kontakt, sa jag till Nichols. - Det finns ingen kamera här, sa hon.
Vi behöver passerkort till Rättsavdelningen.
För vad?
Det sa hon inte, men hon skulle inte be mig gå upp hundra nivåer
om hon inte behöver dem.
Anthony, ändrade planer.
Du måste ha kavaj.
- Du sa ju… - Ta med kavajen, säger jag.
Om ingen annan bär kavaj, behöver inte du.
Din mamma har det svårt på jobbet, så det här gör henne glad.
Okej?
Jag har tre såna i lager.
Ursäkta. Jag behöver en skolkavaj.
Okej. Vilken storlek?
Jag vet inte…
Han är ungefär så här lång.
Vi blir försenade.
Förlåt för det där. Jag kan bära kavajen om du vill.
Vi hinner dit i tid.
- Ursäkta? - Ja?
Den här är åt Anthony Sims.
Domaren insåg just att han gav honom fel kavaj i morse.
Kavajen Anthony har blir nog bra.
Det är hans gamla. Den passar inte.
Kan jag få den andra?
Domaren vill ge den till Återvinningen.
Ett ögonblick bara.
- Fick du tag i dem? - Här.
Bra.
Tack.
Kommer de att funka?
- Ja. - Säkert?
De är jättebra.
Mår du bra?
Gissa när jag gick i så många trappor på en dag?
Aldrig, det har aldrig hänt.
- Så där. - Okej.
Helikoptrar?
Nästa del av resan kräver att vi går sakta och lågt.
Vart ska vi?
En egendom jag äger här i närheten.
Den är på 300 000 tunnland, alltså 1 000 kvadratkilometer.
Området utgjordes förut av 42 enskilda farmer.
Övertalade du 42 bönder i Georgia att ge upp sin mark?
Jag gav dem så mycket rikedom
att den räcker för deras barnbarns barnbarn.
Jag måste fråga, det där ryktet?
Jag är ingen robot.
Nej, det andra ryktet.
- Enhörningen. - Det ryktet är sant.
Mamma, vi tar den andra där bak.
- Ett skämt, trodde jag. - Nej, vi har vetenskapen.
Vi har skapat vår egen genmodifieringsteknik.
Den får CRISPR att likna leksaker.
Vi skapade magi med DNA av häst, narval och noshörning.
Det hade funkat, men jag la ner det.
Så detta mystiska vad-det-nu-är på Georgias mark,
hur mycket är din idé och hur mycket är hans?
Han är hjärnan. Jag är bara en troende som hjälper till så gott jag kan.
När du får veta lite mer, blir kanske du också en troende.
Då åker vi.
Ville du plötsligt inte längre vara en galen forskare?
Jag pratade med den tionde rikaste mannen i världen.
Han erbjöd mig en miljard dollar om jag skapade en enhörning
och han fick jaga och döda den.
Dessa jävla miljardärer.
De förstör allt!
Hej.
Jaså, du tog din kavaj?
Pappa sa åt mig.
Hur gick det?
Jag var den enda som ens tog med en kavaj.
Hur tänker du?
- Ursäkta… - Du…
- Du. - Anthony!
Jag ska prata med honom.
Efter middagen behöver jag din hjälp med en sak.
Jag måste gå till Rättsavdelningens häkte.
Sköterskan som stack Emerson är där, jag måste prata med henne.
Jag vill ha dig med som vittne.
- Okej. - Bra.
Tack för att du fick honom att ta med kavajen.
Självklart.
Donny anropar centralen.
Varsågod, Donny.
Vi ska göra en leverans.
Uppfattat.
Ja. Donny igen.
Jag har lite problem med leveransen.
Vad för problem, Donny?
Jag såg just två stora hundar gå in i lägenheten.
Alltså jättestora.
- Vad betyder det? - Hundar.
Rättsavdelningens folk brukar kallas så.
- Va? - Menar han Sims?
- Hans fru? - Va? Nej, nej.
Vi kan inte…
Är du säker på att få en chans till?
Bara…
Bara gå.
Uppfattat, Donny.
Gör leveransen.
Vad är det här?
Vi har order att serva alla pumpar, nivå för nivå.
- Krävs det sex stycken? - På andra nivåer? Nix.
Men för Rättsavdelningen måste vi göra det på en natt.
Du.
Hallå.
Ja, Donny. Vad är det?
Vem fan är Donny?
Vem är det här?
Det är vicesheriff Calso.
- Här på nivå 17. - Patrick.
Calso, det här är vicesheriff… Crane. Fortsätt.
Vicesheriff Crane, okej.
Vi hade lite problem här, men barnen mår bra.
Donny? Hör du mig? Det här är Centralen.
Leveransen behövs inte längre. Återvänd till basen.
Jäklar!
- Vem är Donny? - Calso, kan du lägga på?
Var tyst. Donny, hörde du det där?
Hör du mig? Leveransen behövs inte längre…
Stanna!
Återvänd till basen.
- Stanna! - Stanna!
Donny här.
- Ja. Fortsätt, Donny. - Vi avbryter och återvänder till basen.
Ja.
Martha, har du nåt att dricka?
Jag tar fram den fina sorten.
Calso. Det här är Crane.
Kan du… Kan du höra mig?
Kan du berätta vad som pågår?
Snälla. Vad ska hända med mig?
Amy, du måste vara tyst. Förstått?
Camille, vad gör vi här?
Vad gör vi här?
Jag behövde nånstans där ingen ser eller hör oss,
för vi måste prata.
- Okej. - Okej.
Jag bad dig sluta, Robert,
men du slutade inte.
Jag vet inte vad du pratar om.
Du använde vår son!
Kavajen Anthony kom hem med?
Inte hans.
Ja.
Om du slutar sprida glömskadroger i vattnet…
Vad gör du?
- Allt jag begär är att du slutar. - Vad gör du, Rob?
- Berätta vad du gör. - Du måste sluta. Bara sluta.
- Drogen kan… - Berätta vad du gör!
Måste vi diskutera det här inför henne?
Amy? Skit i henne.
- Nej, nej. Snälla! - Nej. Nej!
- Nej. Låt bli! - Säg sanningen. Säg sanningen.
Snälla.
Som om du inte gjort liknande.
Jag har gjort värre.
Det har jag gjort.
Vare sig du har rätt eller… jag har rätt…
Vare sig vår son minns mig eller inte…
…förtjänar han att ha åtminstone en förälder som inte har dödat nån.
Vad tusan är det där?
Daniel vet.
Det är en borr.
En mycket stor borr.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson