- Pateiksi, kāpēc mēs… - Jūs iesiet ārā.
Man jūs abus rītausmā jāsūta ārā.
Lai darītu ko?
- Mēs iesim uz otru šahtu. - Jā.
Kamilai teicu, ka sūtīšu jūs pēc bērniem, bet es…
Bet īstenībā gribi, lai atrodam, kur ieplūst inde.
- Tieši tā. - Tu, dirsā, nopietni?
Klau, varu iet viens.
- Nē, tas jādara divatā. - Pag, ļauj minēt.
- Divatā, ja nu viens nomirst. - Jā, ja nu viens nomirst.
- Vareni. - Kenedij, es tevi nesaprotu.
Tu trīs mēnešus bļāvi: "Laidiet mūs ārā."
Un tagad negribi iet ārā?
Nē, nē, nē. Gribu iet ārā. Man tikai pie kājas par visu pārējo.
Piedāvājums. Kad droši nogādāšu Lūkiju līdz 17. šahtai, varu darīt, ko gribu?
Un ko tieši tu gribi?
Doties jebkur, tikai ne uz kārtējo caurumu zemē.
Labi, jā.
Nogādā Lūkasu uz 17. un vari darīt, ko gribi. Man vienalga.
Vareni. Velkam tērpus!
IZEJA
Labi, lūko, lai viņus neviens neredz.
Man vajag Deniju Blaju.
Gribu, lai atslēdz ekrānus kafetērijā. Labi?
- Labi. - Labi.
Atgriezīšos.
- Ei. - Ei.
Kas notiek?
Biju ūdens filtrācijas daļā.
Tur ārpusē bija sargi,
kas nozīmē, ka zāles jau ir ūdenī.
Cik ātri tās iedarbojas?
Bernards domā, ka momentā.
Dzer pienu, sulu, vīnu, jebko, tikai ne to, kas tek pa krānu!
Lai kas tev padomā, dari to tagad.
Man seko.
Gan dzīvē, gan kamerās.
Tāpēc
vairs nedrīkstam kontaktēties.
Ei, Robert.
Esi uzmanīgs!
Ko jūs te abas darāt?
Bijām ar Deniju, kad vietnieks deva ziņu.
Kas notiek?
Es iešu ārā.
Mēs iesim ārā.
- O, jā. Mēs iesim ārā. - Ko? Kāpēc?
Nu, kad Džūlieta izgāja ārā, viņa īstenībā bija citā šahtā.
Viņi to zina.
Tie skaitļi ķiverēs. Viņa bija 17. šahtā.
Nuja, un 17. bija gandrīz izmirusi, izņemot dažus bērnus,
un viņa apsolīja, ka atgriezīsies viņiem pakaļ.
Jā.
Joprojām gribi iet ārā?
Jā.
Varbūt tu, Keta, vairs negribi, bet…
bet mēs ar Deniju redzējām to tīrīšanas video.
Varbūt ķiveres stiklā kaut kas bija.
Nē.
Tu teici, ka tas iespējams.
Es ne… Es nezinu, vai ārā ir labi vai slikti.
Pazīstu kādu, kurš priecātos, ka iesi ārā.
Jā.
Esat kādreiz satikuši Kenedija sievu?
Ko viņa teiktu, ja tā būtu viņa?
Tā viņa runāja tikai tad, kad bija iedzērusi pāris glāzes.
Dorisa nemaz neteica, ka grib ārā.
- Viņa tam bija par gudru. - Gudrāka par visiem.
Viņa teica: ja kādreiz kādu nogalinātu…
- visticamāk, viņu. - Visticamāk.
Un, ja viņu noķertu…
Viņa izspruktu sveikā.
Ja viņu sūtītu ārā tīrīt, viņa ietu dziedādama,
laimīga, ka ir brīva, ka ir ārpusē.
Pat ja tikai uz sūda minūtīti.
Vienu sūda minūtīti.
Tērpu tehniķi ir gatavi.
Darām to!
Zinu, teicu, ka jums laiks līdz rītausmai, bet jums jāiet tagad. Aiziet, ātrāk.
Izslēdzu.
Labi. Radio visu laiku būs ieslēgti.
Tu mani dzirdēsi ķiverē, un es tevi dzirdēšu radio,
bet atceries, ka jārunā šifrēti.
Vai tu dzirdēsi mani?
Cerams, ka ne.
- Ko? - Tātad - kas es esmu?
Tu esi dispečere. Es - vietnieks Tērlijs.
- Viņa ir Kreina. - Jap.
Es to nemūžam neiegaumēšu.
- Varu būt kas cits, nevis Kalso? - Ei, Patrik. Ei.
Mieru. Mums tam nav laika, labi?
Volka runās tikai ar Lūkasu. Tu viņu aizvedīsi uz 17.
Tas viss. Labi?
Viņam viss būs labi.
Dispečere vietniekam Tērlijam. Vai dzirdi?
Nu…
Situācija…
Tā ir daudz lielāka, nekā domāju.
Nekā nav.
Vienkārši nekā nav.
Te vienkārši nekā nav!
Ei!
Kas, dirsā, tas viss ir?
Runā vietnieks Tērlijs.
Mēs kāpjam uz nākamo stāvu.
Dispečere.
Mēs redzam… redzam kaitējumu.
Daudz sliktāk, nekā domājām.
Bet mēs… mēs papētīsim.
Sapratu.
- Vai dzirdi? - Ko?
Vai dzirdi?
Ei, dispečere. Mēs dzirdam dūkoņu.
Vai tu dzirdi?
Dirsā. Skrien! Skrien!
Vietniek Tērlij, te dispečere. Ja dzirdi, atsaucies.
Vietniek Kalso, ja dzirdi, atsaucies.
Kas notika?
Izklausījās pēc… ieročiem.
- Tur ārā ir ieroči? - Nav.
Izsauc viņus vēlreiz.
Nav dzirdama šņākoņa. Tikai…
Labi…
Nezinu. Denij, vari atkal ieslēgt ekrānus, lūdzu?
Nezinu. Varbūt ej lejā uz darbnīcu, un es atnākšu pie tevis, ja varēšu.
- Kur tu iesi? - Nezinu,
bet, ja bēgšu, viņa mani arestēs. Tāpēc man jāpaliek.
Tad, ja… Kad viņa te nonāks,
Sendij, vari pateikt, ka es… esmu aizgājusi mājās?
Džerij, vai kombinācija ir tā pati?
Lūkass Kails un Patriks Kenedijs ir neitralizēti.
Kas notika?
Tu redzēji Nikolsas nerediģēto tīrīšanas video.
Ko tu redzēji?
Līķus.
Izskatījās, ka veselas šahtas iedzīvotāji.
Un par ko tas liecina?
Viņiem izdevās novērst Aizsardzību.
Vismaz uz laiku.
"Uz laiku" ir atslēgas frāze.
Tavas šahtas dēļ ir svarīgi zināt,
ka patiesībā Aizsardzība nav novēršama.
Lai video redzētais kalpo par pierādījumu šim faktam.
Bet tas…
tas ir tas, ko, tavuprāt, vēlas darīt Nikolsa?
Noslēgt Aizsardzību?
Runā ar viņu!
Mēģini noskaidrot, vai šīs bažas ir pamatotas.
Ja nu ir?
Vienojāmies, ka viņi ies ārā rītausmā.
Jā, Kenedijs bija satraucies, tāpēc vajadzēja viņu dabūt ārā.
Skaidrs.
Nu, man žēl, ka man tev tas jāsaka, bet viņi netika līdz 17. šahtai.
Vai bija vēl kāds iemesls, kāpēc gribēji, lai mūsu šahtas ļaudis iet uz 17.?
Nē.
Tie bērni izglāba manu dzīvību, un gribēju viņus atvest šurp, tas viss.
- Nekā svarīgāka? - Nē.
Kas var būt svarīgāks par bērnu dzīvības glābšanu, Kamila?
Vai zini, kas notika 17. šahtā?
Nē, tu zini?
Nav ne jausmas. Tāpēc prasīju.
Kas, dirsā, tur ārā notika?
Ar Lūkasu un Kenediju.
Bojāti tērpi, manuprāt.
- Bojāti tērpi? - Jā.
Tā gadās, ja sasteidz.
Jā.
Vajadzēja dot viņiem vairāk laika, lai padara tērpus ložu necaurlaidīgus.
PAMATĀ - HJŪ HAUIJA GRĀMATU SĒRIJA SILO
Šarlote?
Kas notiek? Ko tu te dari?
Ei…
- Viņa nedrīkst teikt. - Es neprasīju tev, jā?
Labi.
Tev viss labi?
Viss labi, jā.
Vai zini, kas es esmu?
Protams, ka zinu, Denjel.
Bet neko vairāk nedrīkstu teikt, līdz izdarīsi to, ko liks Anna.
- Lūdzu, abi sekojiet man. - Tā. Pēc šī brauciena
- mēs nekur ne ar vienu neiesim. - Kas ir aiz tām durvīm?
Advokāti. Daudzi advokāti ar konfidencialitātes līgumiem.
Kad parakstīsiet, mēs kāpsim lidmašīnā,
un rīt ap šo laiku jūs zināsiet visu.
Tomēr jūs nedrīkstēsiet to nevienam teikt,
līdz mēs atļausim.
Ko jūs…
Jūs gribat mani iesūdzēt? Man kontā ir 700 $.
Gitmo. Puse no šiem advokātiem ir valdības advokāti,
kas nozīmē, ka viņi var jūs aizsūtīt uz pašu sūda Gvantanamo.
Es nejokoju. Esmu tur bijis.
Īstenībā visai jauki. Plānoju to nopirkt.
Salu. Visu salu, ne tikai to… to bāzi.
Tā…
Mani sauc Pērs Stensens.
Mēs zinām, kas esi.
Zinu. Pieklājības pēc. Mana PR komanda liek man tā darīt.
Tu esi žurnāliste, vai ne?
Man teica, tev esot daudz jautājumu,
bet arī es gribētu tev vienu uzdot.
Kam tu dotu priekšroku:
neparakstīt konfidencialitātes līgumu un braukt prom sūda nomātā minivenā,
neko nezinot,
vai dažas reizes uzskricelēt savu vārdu
un uzzināt pasaules nozīmīgāko noslēpumu?
Es vēl piemetīšu 100 000 $, ja tas kaut ko maina.
Simts tūkstošus. Protams.
Bagātākais cilvēks uz planētas,
un par 100 000 $ izpaudīsi mums pasaules lielāko noslēpumu?
Lai būtu, labi. Miljonu katram.
- Ak… Nevari visus nopirkt. - Ja parakstīsiet.
- Ja ne, neko nedabūsiet. - Nezinu, kas te notiek.
Vienīgais, ko gribu zināt: kas, ellē, notika ar manu māsu.
Tu parakstīji?
Jā, tāpēc, ka arī es gribu zināt, kas, ellē, notika ar mani.
Jā.
Tātad kongresmenis saka jā. Ko teiksi tu, žurnāliste?
Pēc cik ilga laika varēšu rakstīt par šo visu?
Ne vairāk kā pēc pieciem gadiem. Cerams, mazāk.
Un es pirmīt necentos būt dramatiska.
Uz spēles tiešām ir pasaules glābšana.
Nuja.
Iesim glābt pasauli.
Ed Hārvud.
Kas te notiek?
Mums ar tevi jārunā privāti.
Domājam, ka Orlu Kentu nogalināja un tad pārvietoja.
Tas, ko nezinām, - kā viņas līķis nonāca te.
Nu, izklausās, ka tās kameras, kas esot izslēgtas, nav izslēgtas.
Kā citādi jūs zinātu, ka viņa vienkārši neuzkāpa pa trepēm?
Vai tev ir kāda doma, kā…
Kā pārvietot līķi tā, ka to neuzķer kameras?
Nav gan.
Ja vien…
Jā, vidusstāvos bija tāds puisis.
Viņš taisīja priekšnesumiņus bērniem.
Viņš lika lietām pazust un tad, puf!, atkal parādīties.
Sauca to par burvestību.
Varbūt tā notika. Burvestība.
Mēs izšķiežam laiku. Tu gribi iet mājās…
Klau, šerif. Tev nepielec.
Te raktuvēs varbūt ir kādi seši čaļi, divas sievietes,
kas ir tik sasodīti noziedznieki, ka šī viņiem ir īstā vieta. Labi.
Pārsvarā tie ir cilvēki, kas sadarījuši muļķības,
un viņus atsūta šurp, kur viņus sadragā akmeņu nogruvums.
Vai arī noindē žurku iznīcinātāji.
Redz, tam burvestību čalim, kas bērnu priekam lika pazust olai,
Justīcijas daļa pateica, ka burvestības ir teorētisks relikts.
Draņķa teorētisks relikts.
Tā nu viņu atsūtīja šurp nevis tāpēc, ka viņš kaut ko izdarīja,
bet tāpēc, ka viņam bija tikai radusies ideja.
Tas, kas notiek tajos tuneļos, jūs…
Būtu cilvēcīgāk tādus kā viņš pakārt,
bet nē, viņus sūta šurp.
Visus kā vienu sūta jūsu vecie labie draugi no Justīcijas daļas.
Tātad…
acīmredzot tu mani kā šerifu necieni.
Dirsā, nē.
Vai cieni Džūlietu?
Viņa vismaz nākusi no Mehānikas daļas un nebaidījās sasmērēt rokas,
bet kā šerifi? Nē.
- Holstonu? - Holstonu? Viņu es cienīju.
Ja noķēra kādu muļķi darām stulbības, zin, viņš varēja pievērt acis.
Viņš ņēma vērā cilvēku ģimenes
un to, ko laiks raktuvēs varētu nodarīt.
Labi.
Prieks, ka cienīji, jo viņš uzskatīja, ka esi sūdīgs zaglis.
Viņš uzsāka septiņas dažādas izmeklēšanas par tevi.
Vai kādā no tām mani notiesāja?
Tad jau nemaz neesmu tik sūdīgs zaglis.
Tu strīdējies ar Orlu Kentu
dienu pirms viņas līķa atrašanas raktuvēs. Tava meita…
Manai meitai bija jābūt nākamajai Krājumu daļas vadītājai,
bet Orla Kenta atņēma viņas darbu.
Tā ka jā, biju dusmīgs.
Glendai bija iespēja uzsākt dzīvi prom no šī visa.
Bet, tā kā daudzi šajā sūda vietā
izdara pieņēmumus, vadoties pēc tā, no kurienes esi nācis
vai ar ko esi saistīts,
viņai šo iespēju atņēma un atdeva to jaukajai Kentas jaunkundzei.
Pateicu viņai, ko domāju, un tas arī viss.
Tāpēc, ja jums nav citu pierādījumu kā tie, kas tajā mapītē,
pieklājīgi lūgšu jūs tīties prom.
Labi, esi klāt. Nāc, paskaties uz šo.
No dumpja palicis pāri vēl daudz šaujampulvera.
- Naktī iesūtīsim Justīcijas daļā… - Nuja.
…komandu GŪP uniformās
un izliksim sprāgstvielas gar sienu, lai atvērtu to
un visas caurules aiz tās, tai skaitā to, kurā inde.
Labi, un tad izplūdīs visa inde, un ko tad? Izdzīvosi dažas minūtes?
- Vilksim tīrīšanas tērpus… - Nē.
- …zem GŪP kombinezoniem. - Beidz.
- Izskatīsimies kā remontstrādnieki. - Palikuši seši tērpi.
Klau, nebūs viegli, bet ar labu komandu es to paveikšu.
Kā ar ķiverēm?
Varu tās apsegt.
Tad kā dabūsim sešus cilvēkus ar ķiverēm, spridzekļiem Justīcijas daļā?
Diez vai ar kombinezoniem pietiks.
- Nu, Simss nevar dabūt caurlaides? - Kā ar gāzi?
Tā var būt bez smaržas, bez krāsas, vai ne?
Lieta tāda, Džūlsa, ka jaunie tērpi dos viņiem stundu.
Jā, stundas laikā var nomirt daudzi.
Vai par to iedomājies? Nu, cik daudzi?
Atkarīgs, cik laika vajadzēs, lai noslēgtu cauruli,
un cik cilvēku ir stāvos virs un zem.
Tie ir dzīvojamie stāvi. Cilvēki būs mājās un gulēs.
Cik aptuveni?
Sākot no 100 līdz…
Varētu būt tūkstotis.
Tūkstoš cilvēku. Nē.
Labāk nekā 10 000.
Varbūt labāk dzeram to ūdeni un aizmirstam visu to sūda padarīšanu.
- Varbūt nobalsosim? - Nē.
Šahtas ļaudis nobalsoja, kad par mēri izvēlējās Džūlietu.
Man jāpadomā. Nespēju, dirsā…
Varbūt izdomājiet plānu, kas nenogalina tūkstošiem cilvēku?
Viss labi?
Man ir kas darāms.
Sākām ar nesenākajām atmiņām: dienēšana flotē, misija.
Irāna. Domāju, ka viņš to izlaidīs.
Teica, ka ir jēga atcerēties visu līdz mirklim, kad iekāpu lidmašīnā…
bet pārējo atstājām seifā. Tāpēc…
Zinu, ka piedalījos misijā, zinu, ka tā izgāzās.
Zinu faktus, bet ir sajūta, ka tas notika ar kādu citu.
Vai jūties labi?
Labāk, nekā bija.
Zini, Viktors palīdzēja man atcerēties.
Bet arī lika aizmirst.
Mēģināšu pagulēt.
Labi.
Jā, ar to gribēju teikt, lai piecelies. Vajag tavu krēslu.
Labi.
Kā viņai ir?
Nu, viņa bija lecīga, tā ka…
Tad ir labāk?
Iespējams.
Zināju, ka šī būs slikta diena.
Kā mans sencis nomira?
Labdien arī tev.
Kā viņš nomira?
Vai tad jau nebiji raktuvēs?
Hārvuds teica, ka iekļuva tuneļa iegruvumā.
- Tad jau tā arī bija. - Nē.
Viņš to teica minstinoties. Ir vēl kas.
Lūdzu.
Viņu nogalināja?
Nē.
Viņš nav miris.
Kādu apraka raktuvēs, bet tas nebija tavs tētis.
Cik es zinu,
tavs tēvs Hārvudam kaut ko radīja.
Apmaiņā nākamais mirušais raktuvēs oficiāli nenomira.
Un tavs sencis ieņēma viņa vietu.
Un kā sauc to, kurš nomira?
Ja sāksi rakņāties Hārvuda darīšanās,
visticamāk, pazudīsi dziļā bedrē.
Vai zini viņa vārdu?
Gribēji mani satikt?
Vai zini, kur ir Mišona dienasgrāmata?
Skaidri redzams, ka vairs neesmu drauds.
Veci ieradumi un tā.
Ja zini, kur tā ir un kam tā ir,
dabū abus šurp.
Lūdzu.
Nevari gulēt?
Mēs ar Denjelu gulējām minivenā, kamēr tu stūrēji.
Es nestūrēju un zinu, ka negulējāt.
Noklausījāties?
Nu labi.
Nezināju, kas patiesībā notika ar tavu Post rakstu.
Malacis.
Jā, nu, nestāsti nevienam!
Konfidencialitātes līgumi skar visu par visiem saistībā ar šo.
Pastāstīsi par sevi?
Rakstīsi rakstu?
Tas man automātiski. Mani interesē visi.
Nostrādāju 20 gadus militārajā izlūkošanā.
Aizgāju. Uzsāku uzņēmumu, kas bija ļoti veiksmīgs.
Līdz vairs nebija.
Pats vainīgs.
Dažas rakstura nepilnības, ko es vēl nebiju atrisinājis.
Tad satiku… senatori.
Tā bija viņas pirmā Kongresa kampaņa.
Biju viņas šoferis.
Un nu esi viņas uzticamais… kas?
Man nav amata nosaukuma.
Es tikai raugos, lai senatorei un viņas meitai viss būtu labi.
Ko tas nozīmē?
Tas nozīmē daudz.
Ko tu te ārā dari?
- Viss labi? - Esmu ārā tāpēc, ka mums ir ciemiņš.
Viņa piedzīvojusi ko līdzīgu tev.
Kā to domā? Viņu arī Kamila sazāļoja?
Ne Kamila.
Roberts un es…
mēs beidzām dot viņai zāles,
lai viņa palīdzētu medmāsai samainīt tavas tabletes,
jo viņa ir vienīgā…
kas tiešām saprot, ko tu esi piedzīvojusi.
Un domāju, ka viņai ir unikāls skatījums uz to, kas mūs sagaida nākotnē.
Džūlieta Nikolsa.
Glorija Hildebranta.
Nekas, ja mani neatceries.
Viņi man tik ilgi deva tās zāles, ka šķita, es nevienu neatcerēšos.
Uzaicināju Hildebrantas kundzi tāpēc, ka mums jāparunā par atmiņu.
Un arī tā dēļ, kas ir viņas rokās.
Kad biju IT vadītājs,
mēs ar Robertu meklējām reliktus, par kuriem baumoja, ka tie ir svēti
kādai iedzīvotāju grupai, ko sauca par liesmas sargātājiem.
Džordža māte bija viena no mums.
Viņus uzskatīja par draudu, viņi meklēja zināšanas par pirmslaikiem.
Un cerības atjaunošanu par nākotni apdzīvojamā pasaulē ārpusē.
Mēs tikai gribējām patiesību, tāpat kā tu.
Divas visvairāk meklētās lietas
bija dokumenti par dzīvi noteiktā periodā.
Piezīmju blociņš uz spirāles,
ko iepriekšējie IT vadītāji dzenāja 300 gadus.
Tas netika atrasts.
Otrs bija mana apsēstība.
Mišona dienasgrāmata.
Kas ir Mišons?
Viņu sauca Mišons. Nesējs, kas dzīvoja pirms 140 gadiem.
Un lielā dumpja laikā
viņš nesa sprāgstvielas, ko izmantoja trepju spridzināšanai.
Tavi draugi nebija pirmie, kas to darījuši.
Hildebrantas kundze, palasīsiet beigas?
"Man ir plankums uz kakla un rēta uz vēdera,
un es nezinu, kā tie radās.
Ir sajūta, ka zināju, varbūt pat vakar,
bet nu vairs īsti neatceros vakardienu.
Man ir bail.
Visi esam tik daudz aizmirsuši.
Ārsti atkārto, ka tas ir vīruss un ka tas pāries,
bet nav pārgājis.
Viss aizmirstas.
Un viss, ko vēl atceros, kļuvis miglains kā sapnī.
Nezinu, ko iesāktu bez Alijas. Mēs viens otru atbalstām.
Dzirdēju, ka cilvēki, kas dzīvo vieni, ir pārtraukuši ēst.
Un tik daudzi nolēkuši no trepēm, ka ir uzstādīti tīkli.
Zvēru, ja es aizmirstu Aliju, sekotu viņiem pāri margām."
Un tas bija viņa pēdējais ieraksts.
Saprotu, ko gribi panākt, un…
Jā. Ir sasodīti skumji, bet es tev teicu,
ka nenogalināšu tūkstoš cilvēkus.
Salvadors Kvinns, tā laika IT vadītājs,
izlēma nozāļot Šahtu, lai izvairītos no Aizsardzības.
Viņš ne mirkli neapšaubīja vajadzību izdzēst cilvēku atmiņas,
bet viņš arī nekad nenoliedza, ko tas maksāja.
Kvinns aprēķināja, ka bailes un apjukums no aizmiršanas zālēm
prasīja 2000 cilvēku dzīvības.
Ja nerīkosies, tādas būs sekas.
Zinu, ka negribi būt tā, kurai jāpieņem lēmums.
- Zinu. - Tiešām?
Bet tava nasta ir pieņemt šo lēmumu.
- Viss labi? - Jā.
Šķita, ka esi nemierīga.
Varbūt tev nepatīk lidot.
Nepatīk.
Ja pie stūres neesmu es.
- Kontrolētāja? - Nē, itin nemaz.
Tikai patīk, ka viss tiek darīts pareizi.
- Un kā ar tevi? Tu neguli? - Vienkārši…
Rīt liela diena.
Jā. Ko mēs redzēsim?
Burvju šovā tev nebūtu ko darīt.
Tu teiktu: "Atmetiet to teātri."
Jā, parādiet to sasodīto trusi.
Varu tev ko piedāvāt?
- Nē. - Labi.
Bet tu varētu pamasēt man pēdas.
- Piedod, zin, par to pirmīt. - Nē. Jā.
Zin, domāju, ka esi Šarlotes ārsts.
- Tagad uzzinu, ka esi iepīts visā šajā. - Nē, nē, nē. Es…
Nē, es esmu Šarlotes ārsts. Un man joprojām vajadzēs tavu palīdzību,
lai atjaunotu viņas bērnības atmiņas, īpaši…
Ja nu viņa atcerēsies tikai pēdējās divas nedēļas?
Nē, mums izdosies.
Tomēr teici, ka garantiju nav.
Teicu, bet divas lietas var būt patiesas vienlaikus.
Viņa ļoti progresē, tiešām.
Zini, kad dzīvoju Losandželosā,
mana meita Lulū runāja tikai par Lielo kanjonu.
Mēnesi katru dienu lūdzās, lai aizvedam.
Beigās mēs ar viņas mammu padevāmies.
Vienu piektdienu pēc darba devāmies izbraucienā…
Centos nokļūt uz Dienvidu krauju,
zin, pirms saullēkta.
Visu laiku domāju par to, kā Lulū tas patiktu.
Jā.
Nevajadzēja tik ātri braukt, zin. Es… Es biju saguris.
Arī Kevins Bišops bija saguris.
Un es nepamanīju, kā viņa smagā mašīna iebrauca manā joslā, līdz bija par vēlu.
Denjel, visus paņēmienus, ko izmantoju ar Šarloti,
zāles, terapiju,
to visu es attīstīju pirms 30 gadiem pats sev, jo gribēju aizmirst.
- Un aizmirsu, visu… - Jā, bet neaizmirsi. Tikko stāstīji.
Tāpēc, ka ar laiku atklājām, ka varam izvēlēties…
varam izvēlēties, ko paturēt un ko atmest.
Ātrās palīdzības mediķa ziņojumā teikts…
ka turēju savu meitu rokās, kamēr viņa mira.
Negribēju to atcerēties. Un neatceros.
Tas darbojas.
Kur mēs esam?
Atlantā.
Neaizmirsti, Entonijam šodien jāvelk žakete.
Mammu, nē!
Pēdējā klases portretā visi bijāt žaketēs.
Pirms pieciem gadiem.
Tu izskatījies ļoti šiki.
Un mākslinieks labi pastrādāja.
- Kamila. - Kas ir?
Nespied viņu.
Tagad tas ir tavs lēmums?
Man šķita, ka viņa.
Labi.
Vienalga.
Mamma laikam aizmirsusi atslēgas.
Ko, dirsā, tu te dari?
- Teicu Nikolsai - nekādu kontaktu. - Jā, viņa teica, ka te kameru nav.
Mums vajag caurlaides uz Justīcijas daļu.
Kāpēc?
Klau, viņa neteica, bet neliktu man kāpt simts stāvus,
ja viņai tās nevajadzētu.
Entonij, plānu maiņa.
Tev jāņem līdzi žakete.
- Tēt, tu teici… - Tikai paņem līdzi.
Ja nevienam citam nebūs, varēsi nevilkt.
Mammai darbā grūts laiks, un tas viņu ļoti iepriecinātu.
Labi?
Noliktavā ir trīs.
Piedod. Atvaino. Man vajag skolas žaketi.
Labi. Kādu izmēru?
Nezinu…
Nu, viņš ir apmēram tik garš.
Mēs nokavēsim.
Piedod. Varu panest žaketi, ja gribi.
Paspēsim laikā, labi?
- Atvainojiet. - Jā?
Tā ir Entonijam Simsam.
Tiesnesis atjēdzās, ka šorīt iedeva nepareizo.
Gan jau tā, kas ir Entonijam, būs laba.
Tā ir viņa vecā. Neder.
Vai varu dabūt to otru?
Tiesnesis grib to nogādāt uz Pārstrādes daļu.
Mirklīti.
- Dabūji? - Ņem.
Vareni.
Paldies.
Tās derēs?
- Jā. - Jā?
Tās ir lieliskas.
Viss labi?
Atceries pēdējo reizi, kad vienā dienā tik daudz kāpu?
Nekad, nekad tā nav bijis.
- Nu re. Labi. - Labi, tā ir mana.
Helikopteri?
Jā, nākamā ceļojuma daļa jāveic lēnu un zemu.
Un kurp mēs dodamies?
Uz manu īpašumu tepat netālu.
Tur ir 120 000 hektāri. Tas ir 1200 kvadrātkilometri.
Agrāk tās bija 42 atsevišķas fermas.
Tu pārliecināji 42 Džordžijas fermerus atteikties no zemes?
Nodrošināju bagātību vairākām paaudzēm,
ar to pietiks viņu mazbērnu mazbērniem.
Gribu zināt - tās baumas, kas dzirdētas…
Es neesmu robots.
Nē, tā otra lieta.
- Vienradzis. - Tā gan ir taisnība.
Mammu, kāpsim tajā tālākajā, labi?
- Domāju, ka tas bija joks. - Nē, nē, viss ir zinātniski pamatots.
Izveidojām paši savu gēnu rediģēšanas tehnoloģiju.
Tas CRISPR liek izskatīties pēc bērnu rotaļlietas.
Uzbūrām šo to no zirga, narvaļa un degunradža DNS.
Un tas būtu sanācis, bet es apturēju.
Tātad šī noslēpumainā Džordžijas zeme, lai kur tā būtu, -
cik daudz no tā ir tava ideja, cik - viņa?
Viņš ir smadzenes. Es - tikai ticīgā, kas dara visu, lai palīdzētu.
Tāpēc ceru, ka, uzzinot vairāk, par tādu kļūsi arī tu.
Laižam!
Tev uz īsu mirkli negribējās būt trakam zinātniekam?
Es runāju ar desmito bagātāko cilvēku pasaulē.
Un viņš man piedāvāja miljardu dolāru, ja pēc vienradža radīšanas
ļautu viņam to nomedīt.
Sūda miljardieri.
Visu sačakarē.
Ei.
Tu paņēmi žaketi?
Tētis lika.
Kā gāja?
Biju vienīgais, kuram vispār bija līdzi žakete.
Kā tu domā?
- Piedod… - Ei…
- Ei. - Entonij!
Es ar viņu aprunāšos.
Pēc vakariņām man vajadzēs tavu palīdzību.
Man jāiet uz Justīcijas daļas ieslodzījumu.
Tur ir medmāsa, kas iešpricēja Emersonei, un man ar viņu jārunā.
Gribu, lai esi tur kā liecinieks.
- Sarunāts. - Labi.
Un paldies, ka liki viņam paņemt žaketi.
Protams.
Donijs izsauc dispečeri.
Runā, Donij.
Mēs dodamies ceļā uz piegādi.
Sapratu.
Jā. Te atkal Donijs. Ir problēmas ar piegādi.
Kādas problēmas, Donij?
Pamanīju, ka dzīvoklī ieiet divi lieli suņi.
Zin, tiešām lieli.
- Ko tas nozīmē? - Suņi.
Vai tā nedēvē Justīcijas daļas bandītus?
- Ko? - Vai viņš domā Simsu?
- Viņa sievu? - Ko? Nē, nē, nē, nē, nē. Nē.
Mēs ne…
Vai esi droša, ka būs cita iespēja?
Vienkārši…
Lai būtu.
Sapratu, Donij.
Turpini piegādi.
Kas tas?
Priekšnieks liek apsekot pumpjus visos stāvos.
- Un tas jādara sešatā? - Citos stāvos? Nē.
Bet Justīcijas daļā lika visu izdarīt vienas nakts laikā.
Ei.
Jā. Donij, kas ir?
Kāds vēl sūda Donijs?
Kas runā?
Vietnieks Kalso.
- Te, 17. stāvā. - Patriks.
Kalso, te, vietniece… Kreina. Lūdzu, turpini.
Vietniece Kreina, jā, labi.
Tātad mums te bija problēma, bet bērniem viss labi.
Donij? Donij, vai dzirdi? Te dispečere.
Jūsu piegāde vairs nav nepieciešama. Lūdzu, atgriezieties bāzē.
Bāc!
- Kas… Kas ir Donijs? - Kalso, atslēdzies.
Lūdzu, aizveries. Donij, vai saprati?
Vai dzirdi mani? Jūsu piegāde vairs nav nepieciešama…
Atcelt! Atcelt!
Lūdzu, atgriezieties bāzē.
- Atcelt! Atcelt! - Atcelt! Atcelt! Atcelt!
- Atcelt! - Atcelt!
Te Donijs.
- Jā. Runā, Donij. - Atcēlām. Atgriežamies bāzē.
Jā.
Marta, vai tev ir kas dzerams?
Atnesīšu labo mantu.
Kalso. Kalso, te Kreina.
Vai… Vai dzirdi?
Vai, lūdzu, pateiksiet, kas notiek?
Lūdzu. Kas notiks ar mani?
Eimij, sasodīts, aizveries. Labi?
Kamila, ko mēs te darām?
Ko mēs te darām?
Vajadzēja vietu, kur mūs neredzēs un nedzirdēs,
jo mums jāaprunājas.
- Labi. - Labi.
Es lūdzu tevi izbeigt, Robert,
un tu neizbeidzi.
Tiešām nezinu, par ko runā.
Tu izmantoji mūsu dēlu!
Tā žakete, ar kuru Entonijs pārnāca mājās…
Tā nav viņa.
Jā.
Ja tu beigtu pievienot ūdenim aizmiršanas zāles…
Ko tu dari?
- Es lūdzu tikai vienu - beidz. - Ko tu dari, Rob?
- Pasaki man. Pasaki, ko tu dari. - Tev jābeidz. Vienkārši beidz.
- Tās zāles varētu… - Pasaki, ko tu dari!
Varam par to parunāt citur? Ne viņas priekšā.
Eimija? Pie dirsas Eimiju.
- Nē, nē! Lūdzu! - Nē, nē! Nē!
- Nē. Lūdzu, nevajag… Lūdzu! - Pasaki taisnību. Pasaki.
Lūdzu.
It kā tu to nebūtu darījis.
Esmu darījis vēl ko ļaunāku.
Esmu.
Vienalga, vai taisnība tev vai… vai man…
Vai mūsu dēls mani atcerēsies vai ne…
viņš pelnījis, ka vismaz viens no vecākiem nevienu nav nogalinājis.
Kas, ellē, tas?
Denjels zina.
Tas ir urbis.
Tas ir ļoti liels urbis.
Tulkojusi Aija Oliņa