Džonai ir...
Labas, mama. Labas, tėti. Aš Lara.
-Mes turim dukrą? -Lara.
Džonai, tu grįžai.
Aš Džonatanas. Kaip suprast, grįžau?
Niekada nesu čia buvęs.
Buvai prieš mėnesį. Išgelbėjom tavo tėvą, nepameni?
-Ką jie čia kalba, Lara? -Nežinau.
-Ką? -Jis neprisimena manęs.
-Vadinasi, kai pakeitėm ateitį... -Perrašėm visą Džono gyvenimą.
Dauguma žmonių ruošiasi Pentagono inspekcijai.
Labai jau griežtas įvaizdis, net ir tau.
Papasakosi apie savo mokslinį projektėlį?
Kam reikia, tas žino. O tau nereikia.
Mes partneriai, pameni?
Ne, Vilsonai, tu dirbi man, pameni?
-Sveikas, Leksai. -Direktore Voler, jūs...
-Taip, aš vėl vadovauju. -Panašu, kad dabar tu dirbi jai.
-Mes čia jau buvom? -Tik tu. Be Laros.
-Bet smagu susipažint. -Palaukit, tai manęs nebuvo?
-Teoriškai, ne. -Tai aš netyčiukas?
Jei anąsyk kažkas nepavyko...
-Pavyko. -Išgelbėjai mane.
Liaukitės kartoti tai. Ten buvau ne aš.
Tu. Tavo versija. Ir dar geriau, kad grįžai.
Tai kodėl mano ateitis blogesnė?
-Graži diena, a? -Oras malonus.
Kur mes, Kara?
Danguje virš Metropolio. Skriejam į Smolvilį.
Ne, kur mes vienas kito atžvilgiu.
Ar tu... Ar aš...
Ar pasakiau kažką ne taip?
Džimi Fleimbirdai, ko tu nori?
Na... Noriu būt geresnis draugas, Kara.
Aišku. Draugas. Tai viskas, ko tu nori?
Noriu būti su tavimi. Ko tu nori?
Noriu pasitikėti tavimi, bet bijau, kad vėl paliksi mane vieną.
-Kara, aš... -Gerai, jūs čia.
Kara, Džimi, čia Lara ir Džonatanas iš ateities. Vėl.
-Džonai, grįžai. -Ji ne tas Džonas. Jis naujas.
-Taip. Neprovokuok jo. -Aišku. Sveikas, naujasis Džonai.
-Aš Džonatanas. -Mums reikia tęsti užduotį.
Nes ankstesniam vyrukui pavyko, ar ne?
-Kokią užduotį? -Kurią skyrė generolas Leinas.
Tėtis nesiliauja įsakinėjęs.
Na, kad ir kas čia atvijo, bent jau vėl turim Superberniuką.
Nevadink manęs Superberniuku. Aš Supermenas.
-Mes jau turim Supermeną. -Tikrai?
Supermenas ten, Supermenas čia.
Kas nori paragaut tėtės Kento pasaulinio garso...
-Man jau gana. -Dar yra sausainių.
Džonatanai, suprantu, kad tau keista.
Bet jei nori pasikalbėt, aš pasirengęs išklausyt.
Manai, galim nuoširdžiai kalbėtis?
Pasakysi įkvepiančią kalbą? Pažadėsi geresnį rytojų?
Manai, pasimėtysim kamuoliuką?
Naudotis galiomis išmokau pats.
Žemę gyniau pats, nes tavęs nebuvo.
Nieko nebuvo.
Šįkart atvykau ne dėl tavęs, Supermenai. Nesimaišyk man.
Džonatanai, palauk.
Vėl? Ne, pakaks!
Paragauk. Senelis Kentas moka kept.
Nesijaudink dėl Džono ir laiko kilpų.
Pasakyk, kodėl jūs čia su broliu.
-Mūsų užduotis slapta. -Žinoma.
Generolas Leinas grąžino mus užmušti Leksą Liutorą.
Ką? Atvykot į praeitį žudyti?
-Mes norim apsaugot ateitį. -Iš kokios ateities jūs atvykot?
Mūsų laiku Liutoras vadovauja kriptoniečių klonų armijai -
Naikintojams.
Turi būti kitas būdas jam sutrukdyt.
Nereikia žudyti Lekso tik dėl to, kad mano tėtis liepė.
-Tavo tėtis? -Taip, generolas Leinas.
-Ten ne... -Kirptas ežiuku.
-Mėgsta įsakinėt. -Ne. Tu įsakei nužudyt Leksą Liutorą.
Tu generolė Lein.
Lekso korporacija kuria saugesnį Metropolį...
Pakaks, Liutorai.
Vilsonai, tu dar čia.
Atsiprašau, p. Liutorai.
Parodyk direktorei Voler savo paskutinį projektą.
Jis dar pradinėje stadijoje, neparengtas peržiūrai...
-Aš reikalauju. -Gerai.
Direktore Voler, pristatau jums...
Naikintojo projektą.
Užbaigus šis ginklas sugrąžins žmoniją
į dominuojančių rūšių viršūnę.
Sukurtas iš Supermeno audinio, Naikintojas gydosi, evoliucionuoja
ir yra pavaldus mano tiesioginiai sąmonės kontrolei.
Sąmonės kontrolė?
Aparatinė įranga dar ne baigta,
bet galiausiai Liutoro pilkoji medžiaga jo smegenyse
leis man valdyti jį savo protu.
Įdėjai jam dalį savo smegenų?
Pamačiau užtektinai. Liutorai, išjungi viską.
Palauk, tu nesupranti. Naikintojas sukels revoliuciją...
Čia tu nesupranti.
Nutraukiu ne tik Naikintojo projektą.
Nutraukiu visos Lekso korporacijos veiklą. Tučtuojau.
-Aš siaubinga motina. -O aš - tėvas. Vargšas Džonatanas.
Džonatanas? Kalbu apie Larą.
Atrodo, kaip mama darai viską, ką gali...
Bent jau buvai šalia.
Aš pražiopsojau vaikų gyvenimą jau du kartus.
Gal aš bėda? Per mane Lara užaugo tokia.
-O kas negerai Larai? -Palauk, o kur ji?
Direktore Voler, man rūpi žmonijos gerovė.
Nesimaišyk, Liutorai.
Matai? Čia laiko mašinos prototipas.
Įsivaizduokit, ką galėtume nuveikt jį pabaigę.
Galėtume grįžti į praeitį
ir sutramdyti priešus prieš jiems puolant.
-Aš nusprendžiau, Liutorai. -Mačiau, ko ten yra.
Supermenas - ne blogiausia. Kosmose yra būtybių...
Supermenas rizikavo gyvybe, kai mums jo reikėjo.
Geriau jau ateiviai negu tu.
Tu nesugebėjai pateisinti Šachmato vilčių.
Nemoki net savais pasirūpint.
Tu...
-O kas ši panelė? -Atėjau Liutoro.
Liaukis, aš tik mokslininkas.
Tik mokslininkas?
Tu esi pasaulio pabaiga.
Lara visada neria stačia galva visur.
Vis stengiasi įtikti mamai.
Atleiskit, vaikai, vietovė uždaryta. Aš nieko nepraleidžiu.
Ypač kriptoniečių.
-Kur Lara? -Lara?
Ta paauglė su supergaliomis, pasikėsinusi į Liutorą?
-Jie kovoja po žeme. -Kas tie jie?
-Kaip tu, Smolvili? -Nuotėkos sušvelnino smūgį.
Gerai.
-Lara čia? -Turbūt.
Kuo greičiau surasim, tuo greičiau galėsim dingt iš čia.
Lara?
Akimirką pamaniau, kad čia slypi pabaisa.
Čia yra pabaisa.
Kal-Elai? Luisa?
Išsiskirkim. Greičiau surasim juos.
Nelabai protinga, Džonatanai. Švinas čia trikdo...
Nesvarbu, man tavo leidimo nereikia.
Kal-Elai? Luisa Lein? Ar girdit mane?
Džonatanai.
Gelbėkit!
Ne!
-Džonatanai! -Lara. Palauk!
-Kur? -Man atrodo, ji nuėjo...
Kur mano brolis?
-Lara! -Kas čia per padaras?
Naikintojas. Tik kitoks.
Pasitrauk!
-Lara, tu sužeista. Pasitrauk. -Neklausyk jos. Stok už jo.
Lara, klausyk manęs.
Ne!
Nelįsk prie mano šeimos.
-Vaikai, palaukit. -Mūsų vaikai labai neklauso.
Eime čia.
-Sutramdyk savo pabaisą. -Negaliu.
Jūsų juk vienos smegenys. Kur dingo tiesioginis protinis valdymas?
Juk sakiau, sistema ne baigta.
Jis nereaguoja į mano komandas.
Naikintojas nevaldomas.
Lara!
Aš tavo priešininkė.
Jis per greitai evoliucionuoja. Mes pralaimėjom.
Kaip kitas Džonatanas. Mes nieko negalim padaryt.
Ne tu vienas matei kitokį pasaulį, Džonatanai.
Aš mačiau kitas ateitis. Dar galim pasirinkti geresnį rytojų.
Būk čia. Aš tau parodysiu.
Ji viena su tuo padaru.
Klarkai, tu negali. Čia darbas Supermenui.
Ne.
Kara! Kodėl?
Tu esi mano geresnis rytojus.
Kara!
Džonatanai!
Ką? Vėl? Šeimai reikia manęs.
Jiems reikia manęs.
Venu al de ma!
Pakaks.
Tu pralaimi.
Kara! Meldžiu...
Aš pavėlavau?
Ji neatsibunda.
Džonatanai, kaip tu?
Negalėjau jo sulaikyt. Naikintojas ištrūko į laiko tėkmę.
-Tai ką man suimt? -Ką?
Mūsų nesupažindino. Amanda Voler, Pentagonas.
Direktore Voler, vaikai tik klausė įsakymų.
Juos atsiuntė iš ateities sutrukdyti Leksui paleisti tą pabaisą.
Aš gyniausi nuo pasikėsinimo.
Prototipas neturėjo būti aktyvus šioje stadijoje.
Ji kalta, kad...
Sleidai, pasakyk. Tu matei viską. Žinai, ko norėjau pasiekti.
Ko mes norėjom pasiekti.
Aš bandžiau tave įspėt, Aleksai.
Vilsonai, suimk Leksą Liutorą.
Su svečiais susitvarkysim vėliau.
Ką darysim, Klarkai? Kara, vaikai, pabaisa...
Kaip ištaisysim viską?
Man atrodo, žinau, kur yra mano galios. Manau, galiu jas susigrąžinti.
-Gali sugrąžint Supermeną? -Turbūt. Bet man teks išvykt.
Kuriam laikui.
Nepalik manęs su vaikais. Aš nepajėgsiu jais pasirūpint.
Žinom, kad nepajėgsiu.
Ne tu atsiuntei juos čia.
-Jiems reikia tikrosios tavęs. -O man reikia tavęs.
Mes netenkam savo ateities. Iš pradžių Džono, o dabar...
Manęs nebus tik trumpai.
Negalim išgelbėti vaikų ir ateities, jei neturėsim Supermeno.
Tada prižadėk man, kad sugrįši.
Prižadu.
Vertė: Ramunas Baksys Iyuno