Går det bra med alle? Hvor er Jimmy?
Å, søren! Dette fester seg... overalt.
Hei...
Hva har du på deg? Vent. Hva har jeg på meg?
Velkommen, mestere.
La konkurransen starte.
- Hva? - Hvem var det?
Hei, mine favorittdødelige.
Mxy? Hva er det som foregår?
- Jeg skal skille meg. - Hva?
Mxy, hvorfor er vi her?
Du er søt når du er engstelig. Glitzy?
Ropte du, min tidligere elskling?
Dette er miss Gsptlsnz.
Kall meg Glitzy.
Snart min eks-kone.
Hyggelig.
Ingen svar der.
- Har du en kone?! - Eks-kone. Følg med.
Vi skal skille oss, men i stedet for å gå til retten, ordner vi det med...
En konkurranse?
Ja, Superhjerne! En konkurranse, turnering, spill, sånne ting!
Glitzy og jeg har hvert vårt lag med spillere.
Dere er mitt lag. Godtroende Supermann, Jimmy Tammefugl,-
- Spørsmålstegn-Kara og Gøyale Lois.
Lagene konkurrerer i en serie med utfordringer.
Hver utfordring løst gir en nøkkel og inngang til neste ring.
Det laget som får flest nøkler og når midtringen raskest,-
- bestemmer om Glitzy eller jeg får huset, båten, galaksen, osv.!
Hva om vi ikke vil være brikker?
Nettopp.
Jeg glemte det nesten.
Taper dere, får dere aldri se universet deres igjen!
Beklager. Noe annet?
- Blir vi fanget her? - For alltid?!
- Tror du at du slipper unna med dette? - Hvem er med på Glitzys lag?
Ja, ja, å ja, og ikke engst dere.
Vi har Supermann!
Vi har ikke Supermann.
Hva sa du?
Jeg mistet kreftene.
Du mistet...
...kreftene?!
Før skilsmissen min? Jeg trengte Supermann!
Clark Kent er ubrukelig for meg.
Så pinlig!
Uansett, det er en stor fornøyelse å introdusere Team Glitzy.
Først, general Lane.
Å nei.
Altså General Lois Lane.
Å nei!
Den snille Lex Luthor.
Ætling Kara fra huset El.
Og Flammefugl Jimmy.
Å, det er bare meg.
Flammefugl, på!
Niks. En mye kulere meg.
Hei. Unnskyld meg.
Jeg har blitt svindlet! Jeg valgte Supermann!
I stedet fikk jeg en klønete, ubrukelig, nærsynt journalist!
Det må bli mer rettferdig. Hva med "Ingen flyging tillatt"?
Nei! Kjøperens ansvar, din feil!
Hva er kjennelsen?
Mesterne kan ikke fly.
Ta den, mitt livs kjærlighet!
- Hva er det som skjer? - Mxy!
Jeg skal knuse ham.
Når stemmen sier "gå", kryss broen,-
- hent nøkkelen, gjør det raskere enn dem, og pass på hvor dere trår.
La den første utfordringen starte.
Glitzy prøver virkelig å irritere meg ved å sette meg opp mot henne.
Det kunne jo aldri ha vært meg. Ikke sant?
Clark!
Løp!
Beklager at jeg ikke var rask nok.
Er det...
En nøkkel!
Snapp! Jeg tar den.
- Hva med "Takk, lag"? - Det ville antyde at dere jobbet godt.
- Vi fikk jo tak i nøkkelen. - Bare nesten. Se på dem!
Så det er uavgjort.
Uavgjort?! Patetisk! Dere kom hit for å vinne!
Neste spill.
Du.
Mine damer og damer, la meg få presentere...
...S'ivaan-fjellet!
Oppdraget deres, hvis dere aksepterer det...
Jeg fleiper, dere har ikke noe valg! ...er å klatre opp S'ivaan-fjellet!
Den som når toppen først, vinner rundens eneste nøkkel.
Mens dere klatrer, synker fjellet ned i manticore-grøften.
Faller dere, møter dere manticoren.
Siste lag til toppen taper!
Dette er gutteutfordringen.
Dette er portalbiter. Finn dem, sett dem sammen, lag en portal, dra.
- Den som er raskest, vinner. - Er det alt?
Ja! Bare vinn!
Søren også!
Det føles ikke som om fjellet synker. Dette er ikke utfordrende.
Jepp! Veldig lite utfordrende.
Lois Lane, er det min skjebne å bli som det der?
Som henne? Du var jo sånn før.
Jeg har møtt et helt forbund av Loiser. De andre jegene betyr ingenting.
Nå synker det.
Løp!
Kom deg opp til toppen! Kun en av oss trenger å vinne.
Er du klin sprø?!
Tror du det går bra med Loisene?
Du må være forsiktig, andre Kara.
Ok. Kom igjen.
- Burde vi ikke gjemme oss? - Jeg skal finne en vei ut.
Vi kan så vidt se. Vi er ikke kjent her, og et beist jager oss.
Laneene gjør, de klager ikke.
Jeg klager ikke, men vi burde vente der vi falt ned.
Hva om Karaene trenger oss?
Kommer de, har de mislyktes. De takler konsekvensene.
Jøss... Vi er så forskjellige.
La meg gjette.
Mamma døde, pappa var fjern. Du ønsket bare å jobbe,-
- men i stedet fant du din drømme-Supermann,-
- lærte meningen med vennskap og hadde det veldig bra.
Det var meg også.
Men så mistet Clark kreftene, og så livet.
Døm meg alt du vil, men vi er ikke så ulike som du tror.
Hvorfor?
Kara!
Du jukset!
Nei, jeg vant.
Du hadde sjansen til å gjøre det samme. Og du hadde lyst.
Ikke lyv for deg selv, Kara.
Det er sånn vi er.
Se her, Clark! Og andre.
Det var én til. Én igjen... Hei!
Den er vår. Den er helt klart oransje.
Vanskelig å se! Alle kan gjøre den feilen.
Jeg lurer på hvor mange biter du har stjålet ved en "feil".
- Hør her... - Sier du at jeg lyver?
Jeg antyder at det kan ha vært falskt spill.
- Vi må ikke... - Du tenker sånn fordi du gjør det selv.
Greit. Lex, det var bare en feiltakelse,-
- men hva om jeg leter etter biter sammen med deg?
Og Jimmy, du kan bli med... Jimmy.
Da kan vi være sikre på at ingen jukser. Avtale?
- I orden. - Greit da.
Ålreit, Jimmy-tid! Kom igjen!
Vær kul, kompis.
Din verden virker jo... interessant. Hvordan endte dere opp sammen?
Ikke mer Supermann.
- Denne er din. - Hva? Å, takk.
Hva skjedde med Supermann i din verden?
Feil ble gjort. Jeg gjorde en feil.
Med Supermann borte var vi sjanseløse da hungerhundene kom.
Alt endret seg til det verre, og vi gjorde det vi måtte.
- Skal du hjelpe til, eller hva? - Greit, greit.
Ja vel.
- Drakten er fabelaktig. - Ja, ikke sant?
Kara og Lois kan være så negative iblant.
Uten hungerhundenes invasjon hadde jeg ikke hatt denne fete drakten!
- Hvem sin invasjon? - Det er alltid lys i enden av tunnelen.
Fet drakt, Lex er snill nå, og alle er like nære som før Clark døde.
- Døde Clark? - Jepp, bare tre bestevenner.
Alle har det bra.
- Det høres ikke bra ut! - Alt er akkurat som før.
Vel... Bortsett fra...
Jeg er en superhelt nå!
Nettopp. Nettopp.
Men er du ikke opprørt eller engstelig for...
Samarbeid? Følelser?
Dette er kjedelig! Jentene er ferdige allerede!
Slipp løs helvetesflodhestene!
Hva for noe?!
- Har du den siste biten? - Nei. Har du?
Ser dere etter denne?
Å ja... Det fins bare én.
Gi den til oss! Vi er på ditt lag!
Lag, "schlag".
Det er morsommere å se dere skrike.
Jimmy, gi biten til Lex.
Hva? Nei!
Jimmy, jeg er ikke Supermann. Gi den til ham, ellers dør dere alle!
Nei.
Unnskyld, Jimmy. Jeg...
Clark!
Hva skjedde med dere?
- Vi døde nesten! - Vi også.
Det går bra med dere. Bli voksne! Og dere taper. Tapere!
Enda en til Glitzy.
KOMPLIMENTBOKEN
Bra jobbet!
Vil dere engang ha et univers?!
Vel, han lot i hvert fall ikke helvetesflodhestene ta oss.
Helvetesflodhester?
Glitzy fikk oss også vekk før manticoren angrep.
Hvorfor redder de oss?
Ok, dumskaller. Dette er en labyrint.
Alt dere må gjøre, er å velge deres ene sanne vei og følge den.
Hvordan vet vi hvilken vei som er riktig?
Velg veien du liker best, men ikke la sporet "bli kaldt".
Ha det.
En dag skal jeg knuse ham.
Skånsomt.
Clark!
Lois!
Lois...
Hva?
Jeg pleide å være Supermann.
Hvem er jeg nå?
Er du fortsatt veien min?
Supert. Flere Loiser.
Niks.
Næh.
Nei.
Jeg ser ingen "ene sanne vei" her inne.
Jeg husker dette.
Nei. Nei, det kan ikke...
Nei!
Dette kan ikke være virkelig!
Dette... kan ikke...
Jeg snakket med Flammefugl Jimmy.
Han later som om alt er bra selv om alt raser sammen foran ham.
Kanskje det er vår eneste vei.
Nei. Hør her. Jeg har ikke vært en god venn, Kara.
Jeg har ikke vært en god noe.
Jeg mener at du fortjener noe bedre, så jeg skal være bedre.
Jeg må forandre meg.
- Si det igjen. - At jeg må forandre meg?
- Jeg mener det, Kara. Jeg... - Vær stille.
Der har vi det!
Da jeg så Ætling Kara, fryktet jeg at Brainiac hadde rett om meg.
At mitt ene sanne jeg var som ham.
Men jeg er ikke én ting.
Vi er alle skapninger som kan forandre seg. Vi kan bli alt.
Jimmy Flammefugl, dette spillet er lureri.
Vi bestemmer hvem vi er hver dag!
Det fins ingen ene sanne vei. Framtiden er vår til å forme.
- Vent! Hva skjedde? - Alt kan skje, Lois Lane.
Det fins ingen ene sanne vei. Det var løsningen...
Ja, veldig rørende.
- Hva skjedde med det andre laget? - Å, de?
Man kan vel si at de gikk i vannet. For noen blautfisker.
Bare søl. Vent, jeg har mer!
Ikke så fort.
Det er ett spill igjen.
Og jeg skal få det huset!
Å, hamsterballer! Kan vi beholde dem?
Du gjør alltid dette. Du knytter bånd, de dør, du blir trist.
Empatien min gjør at folk liker meg.
Første ball gjennom hinderløypen vinner!
- Klar, ferdig... - Vent!
Det er noe som ikke stemmer.
Ja. Det er visst uviktig hvem som vinner nøklene...
Så lenge noen vinner dem.
Nettopp. Hvorfor vant begge det første spillet?
Hvorfor går nøklene til samme sted uansett hvem som vinner dem?
Og hvem er den fyren?!
Vesener fra deres dimensjon kan ikke forstå...
Ikke mer lureri!
Greit da. Siden dere insisterer...
Det byggverket er den kosmiske ambolten.
En innretning som kan omforme et univers.
Nøklene låser opp kraften.
Vi trengte dere dødelige til å hente nøklene fordi...
En forbannelse forhindrer visse udødelige fra å låse den opp.
Greit? Er dere fornøyde nå?!
- Nei! - Er det derfor vi har gjort dette?
Hva med litt motivasjon?
Vinnerne får omforme sitt univers slik de enn vil!
Gøyale Lois, kjør på. Du kan velge din egen framtid.
Clark, du kan få kreftene dine tilbake.
Vi kan få Clark tilbake.
- Mener du ikke Supermann? - Nei.
At Supermann mistet kreftene, var vanskelig.
Men da vi mistet Clark, mistet vi... alt.
Greit. Da spiller vi.
Vent! Vi kan ikke stole på at Mxy holder det han lover.
Kanskje belønningen er verdt risikoen.
Hva er risikoen? Hva skjer med taperne?
Taperne blir forvandlet til en gave til min elskede kone!
Kanskje en fiken.
"Elskede kone"?!
Greit, dere har avslørt oss. Dette er en date, ikke en skilsmisse.
Bare litt godt, gammeldags rollespill for å krydre tilværelsen.
Å, vi har det så gøy.
Hva sier dere?
- Vi kan ikke spille spillet deres. - Ikke hør på fikenlaget.
- De er bare redde for å tape. - Jeg har støtt på Mxy før.
Låser han opp den greien, gjør han ikke noe bra med den.
Hva betyr "støtt på ham før"?
Hvorfor skulle en udødelig være interessert i en journalist?
Ikke vondt ment.
Hva er... Jeg forstår ikke.
Det er... deg.
Visste alle det utenom meg?!
- Selvsagt. - Ja.
Jeg angrer på at jeg ikke hørte på Supermann da jeg hadde sjansen.
Jeg gjør ikke samme feil igjen.
Hei der!
Spill nå, ellers skal jeg gi dere noe å angre på.
Vi spiller ikke.
Få dette inn i de tjukke pappene deres!
Trosser dere meg, skal jeg knuse dere som de insektene dere er!
Spill eller dø!
I så fall... dør vi.
- Kompis? - Hva gjør du?
Sett i gang, Mxy. Ingenting stopper deg, ikke sant?
Tiden er ute, og konkurransen har ingen vinner!
Forseglingen min forblir ubrutt!
Farvel, mestere! Brenn i helvete, Mxy.
- Å nei! - Nei!
Jeg forstår ikke.
De var timeglass som viste hvor mye tid som var igjen av spillet.
Og du visste at tiden var ute.
Ikke verst for å være en klønete, ubrukelig, nærsynt journalist, hva?
Nei! Ambolten min!
Hvorfor ødelegger dere alltid alt?!
Hvorfor?! Hvorfor?!
Foran de dødelige? Jeg orker ikke å se på. Jeg stikker.
Vent, Glitzy! Det var bare rollespill, snuppelupp!
Det var bare rollespill! En klem?
Du svarte ikke på spørsmålet mitt. Hvem er han?
En dårlig taper.
Å! Min fine skreddersydde dress.
Å, hei der, fremmede!
Tenk å møte deg her.
Jeg ville våkne tidlig og samle tankene.
Jeg også. Det er vel derfor vi er sammen.
Ja, jeg tror at jeg føler meg bedre nå enn før, hva enn det var.
Jeg tror at jeg begynner å like Clark Kent. Kanskje han er nok.
Selvfølgelig er han det.
- Men hvordan går det med deg? - Jeg er litt rystet.
Jeg trodde jeg visste hvordan framtiden vår ville være,-
- men nå klarer vi ikke å holde tritt.
Vi kjemper mot disse forferdelige framtidene.
De er ikke forferdelige, de er bare...
...annerledes.
Tekst: Morten Bernhard Helland Iyuno