Ar visi sveiki? Kur Džimis?
Eina sau, jo pribėgs...
Visur.
Klausyk...
Ką tu vilki?
Palauk, o ką aš vilkiu?
Sveiki, čempionai.
Teprasideda varžytinės.
- Varžytinės? - Ką?
Mano mėgstamiausi mirtingieji.
Miksi.
Kas čia dedasi?
Aš skiriuosi.
Ką?
Miksi, kodėl mes čia?
Tu miela, kai pyksti.
Glitsi!
Kvietei, buvęs brangusis?
Čia ponia Gispitlisnes.
Galit vadint Glitse.
- Mano būsima buvusioji. - Labai malonu.
Nieko nepasakėt.
- Tu turi žmoną? - Buvusią. Susikaupk.
Mes su Glitse skiriamės,
bet, užuot ėję į teismą, mūsiškiai susitaria...
Varžydamiesi?
Taip, galvočiau. Varžydamiesi, rungdamiesi, žaisdami.
Mes su Glitse surinkom po žaidėjų komandą.
Jūs mano komandoje. Naivus Supermenas, Džimis Leimbirdas,
Klaustukė Kara ir Smagioji Luisa.
Komandų laukia kelios užduotys.
Įveikę užduotį gausit raktą ir įėjimą į kitą ringą.
Kas surinks daugiausiai raktų ir pasieks ringo centrą greičiausiai,
spręs, kas iš mūsų gaus namą, katerį, galaktiką ir t.t.
O jei nenorim būti jūsų figūrėlės?
A, taip.
Vos nepamiršau.
Jei pralaimėsit, savo brangios visatos nebepamatysit!
Atleiskit. Dar klausimų bus?
- Tai mes čia įkalinti? - Amžinai?
Manot, išsisuksit?
Jei mes tavo komandoje, kas bus pas Glitsę?
Taip. Ir nesijaudinkit.
Mes turim Supermeną.
Neturim.
Ką?
Netekau savo galių.
Netekai... galių?
Prieš mano skyrybas? Man reikėjo Supermeno.
Klarkas Kentas man bevertis.
Kaip gėda.
Su malonumu pristatau jums Glitsės komandą!
Pirmoji... Generolė Lein.
O, ne...
Prašau kreiptis Generole Luisa Lein.
O, ne!
Gerasis Leksas Liutoras.
Sionė Kara iš Elų giminės.
Ir Fleimbirdas Džimis.
Ten tik aš.
Fleimbirde, pirmyn!
Ne. Kur kas šaunesnis aš.
Labas. Atsiprašau.
Mane apgavo. Aš rinkausi Supermeną.
O gavau nieko vertą bambantį trumparegį žurnalistą.
Gerai, palauk...
Jėgos turi būti išlygintos.
Siūlau neleist skraidyt.
Ne. Pats kaltas, kad suklydai.
Prašau sprendimo!
Čempionams draudžiama skraidyt.
Išgraužk, mano gyvenimo meile!
Kas dedasi?
- Miksi! - Aš jį pritrėkšiu.
Kai išgirsit "pirmyn",
kirskit tiltą, paimkit raktą, aplenkit juos, žiūrėkit po kojom.
Pirmoji rungtis prasideda!
Matei, kaip Glitsė bandė sunervint mane?
Sukiršino su jos...
Ta tikrai man neprilygs, taip?
Klarkai!
Bėgam!
Atleiskit, kad buvau per lėtas. Aš tiesiog...
Ar ten...
Raktas!
Aš paimsiu.
O kur "ačiū, komanda"?
Giriu tik nusipelniusius.
Bet raktą gavom, ar ne?
Tik per plauką. Pažiūrėkit į juos.
Ir ką? Lygiosios.
Lygiosios? Apgailėtina!
Jūsų tikslas ne lygiosios, o pergalė!
Kita rungtis.
Tu.
Damos, pristatau jums...
Sivano kalną!
Jūsų užduotis, jeigu priimsite ją,
juokauju, neturit pasirinkimo, kopti į Sivano kalną.
Kas pasieks viršūnę pirma, laimės raundą ir vienintelį raktą.
Jums kopiant kalnas ims smigti į Mantikorų įgulą.
Jei užtruksit, sutiksit mantikorą.
Paskutinė komanda pralaimi.
Čia vaikinų rungtis.
Suraskit portalo dalis, sujunkit į portalą ir išeikit.
Kas pirmas, tas laimi.
- Ir viskas? - Taip, tik laimėkit.
Eina sau.
Nepanašu, kad kalnas grimzta. Visai nesunku.
Taip, labai nesunku.
Luisa Lein, ar mano likimas tapti tokia?
Kaip ji?
Tu buvai tokia.
Aš buvau sutikusi daug Luisų. Jos nieko nereiškia.
Dabar jau grimzta.
Greičiau!
Kilk į viršūnę.
Laimėti turi tik viena.
Išprotėjai?
Mūsų Luisoms nieko nenutiko?
Saugokis, kita Kara.
Gerai, judam.
Gal reiktų pasislėpt?
Aš ieškau kelio.
Mes nieko nematom.
Nepažįstam vietovės, o mus medžioja pabaisa.
Lein daro, o ne skundžiasi.
Aš nesiskundžiu. Bet gal reiktų laukt, kur įkritom.
O jei Karoms mūsų reiks?
Jei nukris čia, vadinasi, pralaimėjo. Turės pačios kapstytis.
Oho.
Kaip mes skiriamės.
Nori, atspėsiu?
Mama mirė, tėtis elgėsi šaltai, tu norėjai dirbt,
bet radai svajonių Supermeną,
pažinai draugystę ir pramogavai.
Man irgi taip buvo.
Bet Klarkas neteko galių, o paskui ir gyvenimo.
Tai prašom, teisk mane.
Bet mes skiriamės ne tiek ir daug.
Kodėl?
Kara!
Sukčiavai!
Ne. Aš laimėjau.
Tu irgi turėjai progą. Ir norėjai.
Nemeluok sau, Kara.
Mes tokios esam.
Pažiūrėk, Klarkai! Ir kiti!
Dar vieną radom, vienas liko...
Jis mūsų. Oranžinis.
Sunku pasakyt. Bet kas galėjo sumaišyt.
Kiek mūsų dalių pavogei "sumaišęs"?
- Nemanau... - Sakai, meluoju?
Tiesiog svarstau, kad galėjo būti nesąžininga.
Nereikia...
Taip galvotum tik jei pats taip elgtumeis.
Gerai.
Leksai, mes tiesiog suklydom.
Bet, kad būtų sąžiningiau, ieškosiu dalių su jumis.
O Džimis galės eiti... Su Džimiu.
Tada viskas bus sąžiningai. Sutarta?
- Puiku. - Gerai.
Laikas Džimiui pasireikšt. Pirmyn.
Elkis normaliai.
Tavo pasaulis - įdomi vieta.
- Kaip jūs susibendravot? - Neliko Supermeno.
Čia taviškė.
Ką? Ačiū.
Kas nutiko Supermenui tavo pasaulyje?
Buvo padaryta klaidų.
Aš suklydau.
Kai Supermeno nebeliko, neturėjom šansų prieš bado šunis.
Viskas tik blogėjo, todėl teko imtis veiksmų.
Tu padedi, ar ne?
Taip.
Gerai.
Kostiumas nerealus.
Taip.
Kara su Luisa kartais būna tokios negatyvios.
Jei ne bado šunų invazija, neturėčiau šito kieto kostiumo.
Kokia invazija?
Visada būna šviesioji pusė.
Kietas kostiumas, Leksas gerietis, ir mes artimi kaip prieš Klarko mirtį.
Klarkas mirė?
Taip, trys geriausi draugai.
Mums sekasi puikiai.
Negerai skamba.
Viskas taip kaip buvo.
Na, išskyrus...
Aš dabar superdidvyris!
Taip.
Bet ar tu nesijaudini dėl...
Darbas drauge? Jausmai?
Nuobodu! Merginos jau baigė!
Paleist pragaro begemotus!
Ką tokius?
- Ar turi paskutinę dalį? - Ne, o tu?
Šitos ieškot?
Taip, yra tik viena.
Duok čia. Mes tavo komandoje.
Velniop tą komandą.
Smagiau žiūrėt kaip rėkiat.
Džimi, duok dalį Leksui.
Ką? Ne.
Džimi, aš nesu Supermenas.
Duok arba visi mirsit.
Ne.
Atleisk, Džimi...
Klarkai!
Kas tau nutiko?
- Mes vos nemirėm! - Mes irgi!
Nieko jum nebuvo, suaukit.
Be to, pralaimit, nevykėliai.
Dar vienas Glitsei.
KOMPLIMENTŲ KNYGA
Šaunuolis.
Jūs išvis norit visatos?
Galėjo būt blogiau.
Jis bent nepaleido pragaro begemotų.
Pragaro begemotai?
Glitsė mus irgi ištraukė prieš mantikorai užpuolant.
Kodėl jie mus gelbsti?
Gerai, kvaileliai. Čia labirintas.
Jum reikia tik išsirinkti vieną tikrą kelią ir juo eiti.
O kaip mums žinot, kuris kelias geras?
Išsirink, kuris patinka, tik žiūrėk, kad pėdsakai neatšaltų.
Gerai, iki.
Kada nors aš jį pritrėkšiu.
Humaniškai.
Klarkai!
Luisa!
Ką?
Seniau buvau Supermenas.
Kas aš dabar?
Ar tu vis dar esi mano kelias?
Nuostabu. Dar daugiau Luisų.
Ne.
Nematau nė vieno tikro kelio.
Prisimenu šitą.
Ne. Negali...
Ne!
Negali būti tiesa!
Tai negali būti...
Kalbėjau su Fleimbirdu Džimiu.
Jis apsimeta, kad viskas gerai.
Kad viskas išsispręs, nors iš tiesų viskas byra jo akyse.
Gal tai vienintelis mūsų kelias.
Ne. Paklausyk.
Nebuvau geras draugas, Kara.
Nebuvau geras... Niekas.
Bet tu verta geresnio. Ir aš būsiu geresnis.
Man reikia pasikeist.
Pakartok.
Kad man reikia pasikeist? Aš rimtai, Kara.
- Aš... - Ša.
Viskas.
Kai pamačiau sionę Karą, bijojau, kad Smegenūzas teisus.
Kad iš tiesų esu kaip jis.
Bet aš nesu vienokia.
Mes visi keičiamės. Galime tapti bet kas.
Džimi Fleimbirdai, šis žaidimas yra triukas.
Mes sprendžiam, kas esam, kasdien!
Nėra vieno tikro kelio.
Mes patys kuriam ateitį.
Palaukit, kas nutiko?
Nutikti gali bet kas, Luisa Lein.
Nėra vieno tikro kelio.
- Čia ir buvo sprendimas. - Kaip sujaudinot.
- Kas nutiko kitai komandai? - Kitiems?
Galima sakyt, pražiopsojo žymę. Nevykėliai.
Susimovė.
Palaukit, dar pasakysiu...
Neskubėk.
Liko viena rungtis.
Ir namas atiteks mamulei.
Žiurkėnų rutuliai!
Ar galim juos pasilikt?
Tu visad taip elgies. Prisiriši, jie miršta, o tu liūdi.
Dėl empatijos esu labiau mėgstama.
Laimės pirmi įveikę kliūčių ruožą.
Pasiruošt, dėmesio...
Palauk!
Nesiriša kažkaip...
Ji teisi.
Nesvarbu, kas laimi raktą...
Svarbu, kad tik laimėtų.
- Taip. - Kodėl visi laimėjom pirmą rungtį?
Kodėl visi raktai keliauja ten pat, kad ir kas juos laimėtų?
Kas šitas?
Ne jūsų dimensijos padarams tai suprasti.
Užteks rungčių!
Gerai, jeigu jau taip reikalaujat...
Tas statinys yra kosminis priekalas.
Jis gali pakeisti visatą.
Raktai atrakina jo galią.
Mums reikėjo jūsų, mirtingieji, kad paimtumėt raktus, nes...
Tam tikras prakeiksmas neleidžia jų paimti nemirtingiesiems.
Patenkinti?
- Ne. - Tai dėl to mes čia?
Gal motyvacijos?
Nugalėtojai galės keisti savo visatą kaip tik nori.
Linksmoji Luisa, paklausyk.
Gali rinktis ateitį, kokios tik nori.
Klarkai, galėtum atgauti savo galias.
Galėtume prikelti Klarką.
- Gal Supermeną? - Ne.
Kai Supermenas neteko galių, buvo sunku...
Bet netekę Klarko mes netekom visko.
Gerai, žaidžiam.
Palaukit.
Iš kur žinom, kad Miksis tęsės žodį?
Gal atlygis vertas rizikos?
O kokia rizika?
Kas bus pralaimėjusiems?
Pralaimėję taps dovanėle mano mylimai žmonai.
Gal paversim fikusu.
Mylimai žmonai?
Gerai, pričiupot.
Čia pasimatymas, ne skyrybos.
Vaidmenų žaidimas pasaldinti gyvenimą.
Mes mokam linksmintis.
Na, ką pasakysit?
Negalim žaist jų žaidimo.
Neklausykit tų fikusų.
Jie bijo pralaimėt.
Su Miksiu jau turėjau reikalų.
Jeigu jis atrakins tą daiktą, tikrai nebus nieko gero.
Kaip suprast, turėjai reikalų?
Kodėl nemirtingasis turėtų domėtis žurnalistu?
Neįsižeisk, aišku.
Kas... Nesuprantu.
Čia tu.
Tai visi žinojo, išskyrus mane?
Taip, žinoma.
Gailiuosi, kad neklausiau Supermeno, kai turėjau progą.
Daugiau tos klaidos nekartosiu.
Ei!
Arba žaidžiat, arba priversiu pasigailėt.
Nežaisim.
Pabandysiu įkalt į tas bukas makaules...
Jei nepaklusit, pritrėkšiu kaip vabalus!
Žaiskit arba mirsit!
Ką gi... Tada mirštam.
- Bičiuli... - Klarkai, ką darai?
Pirmyn, Miksi.
Juk tau niekas netrukdo, ar ne?
Praėjo laikas, o varžybose nėra nugalėtojo.
Mano atspaudas išlieka nepažeistas.
Geros kloties, čempionai. Dek pragare, Miksi.
Ne!
Nesuprantu.
Ten buvo laikrodžiai. Rodė, kiek laiko liko žaidime.
- O tu žinojai, kad žaidimas baigėsi. - Taip.
Neblogai kaip bambančiam nieko vertam trumparegiui reporteriui, ar ne, Miksi?
Ne! Mano priekalas!
Kodėl jūs, žmonės, viską sugadinat?
Kodėl?
Mirtingųjų akivaizdoje? Negaliu žiūrėt. Išeinu.
Glitse, palauk. Čia tik vaidmuo.
Mažyte, čia tik vaidmuo! Apsikabinam?
Neatsakei į mano klausimą. Kas ten toks?
Tas, kuris nemoka pralaimėt.
Mano specialiai siūtas kostiumas.
Sveika, nepažįstamoji.
Malonu sutikti tave čia.
Nutariau atsikelti anksčiau ir prasivėdinti galvą.
Aš irgi.
Žinojau, kad mes kartu ne veltui.
Dabar jaučiuosi geriau nei anksčiau... Kad ir kada tai buvo.
Man pradeda patikti Klarkas Kentas. Gal jo ir pakaks.
Aišku, kad pakaks.
- O kaip tu laikaisi? - Aš...
Jei atvirai, sukrėsta.
Maniau, žinau, kur ateitis mus veda,
o dabar atrodo, kad įkliuvom.
Stengiamės priešintis toms baisioms ateitims.
Jos ne baisios. Jos tiesiog...
kitokios.
Vertė: Ramūnas Bakšys Iyuno