Всички ли са добре? Къде е Джими?
Боже! Това ще влезе...
... навсякъде.
Здравей...
С какво си облечен?
Чакай! С какво съм облечена аз?!
Добре дошли, шампиони.
Нека състезанието да започне.
"Състезание" ли?! - Какво?!
Как са любимите ми смъртни?
Микси?
Какво става?
Развеждам се.
Какво?!
Микси, защо сме тук?
Игра на бивши
Сладка си, като си угрижена.
Глитци?
Повика ли ме, миличък бивш?
Това е г-жа Гсптлснс.
Може да ми казвате Глитци.
Бъдещата ми бивша съпруга.
Очарована съм.
Това не е отговор.
Имаш съпруга?! - Бивша! Не изоставай!
С Глитци развързваме възела,
но вместо със съдебни дела, нашият вид решава всичко чрез...
Чрез състезание ли?
Да, Суперумнико! Състезание, турнир, игра - все тая.
Глитци и аз вербувахме по един отбор.
Вие сте от моя отбор - наивният Супермен, Джими Жар-патица,
въпросителната Кара и забавната Лоис.
Отборите ще преминат през редица изпитания.
След всяко успешно изпитание вземате ключ и преминавате напред.
Който събере най-много ключове и по-бързо стигне до центъра,
ще определи кой ще получи къщата, моторната лодка, галактиката и т.н.
А ако не искаме да сме пионки?
Вярно.
Замалко да забравя.
Ако изгубите, повече няма да видите безценната си галактика!
Съжалявам. Други въпроси?
В капан ли сме? - Завинаги?!
И смяташ, че ще ти се размине?!
Ако ние сме твоят екип, кой е в отбора на Глитци?
Да! Да! Да! Не се тревожете.
Ние имаме Супермен!
Нямаме Супермен.
Какво каза?
Изгубих суперсилите си.
Изгубил си...
... суперсилите си?!
Точно преди развода ми?! Имах нужда от Супермен!
Кларк Кент не ми върши работа!
Засрамващо!
Както и да е, за мен е удоволствие да ви представя отбора си.
На първо място - генерал Лейн.
О, не!
Това е генерал Лоис Лейн.
О, не!
Добрият Лекс Лутър.
Потомката Кара от дома Ел.
И Джими Жар-птица.
Това съм просто аз.
Жар-птица, активирай се!
Не. Много по-готин е от мен.
Здравей. Извинявай.
Бях баламосан! Аз избрах Супермен.
Вместо това получих тромав, безполезен и късоглед журналист!
Добре...
Игралното поле трябва да е равнопоставено.
Нека да забраним летенето.
Не! Купувачът носи отговорност! Да си гледал!
Отсъждане, моля!
Шампионите не бива да летят.
На ти, любов моя!
Какво става?
Микси! - Ще го размажа.
Когато се даде начало,
прекосете моста, вземете ключа по-бързо от тях и внимавайте.
Нека първото изпитание да започне!
Можеш ли да повярваш как Глитци се опитва да влезе под кожата ми?
Изправя ме срещу нея...
Няма шанс аз да стана такава, нали?
Кларк!
Бягайте!
Съжалявам. Не бях достатъчно бърз... Просто...
Това...
Ключ!
Аз ще го взема.
Защо не благодариш на отбора?
Така ще намекна, че сте се справили добре.
Нали вземехме ключа?
Едва! Вижте тях!
Значи завършихме наравно.
"Наравно" ли?! Жалка работа!
Не сте тук, за да завършвате наравно, а да победите!
Следващата игра.
Ти!
Дами, нека да ви представя...
Божествената планина!
Мисията ви, ако решите да я приемете...
Шегувам се, нямате право на глас... Трябва да изкачите планината.
Който се изкачи на върха, ще спечели единственият ключ.
Докато се изкачвате, планината ще потъва в Мантикорската падина.
Ако сте бавни или се подхлъзнете, ще попаднете в нея.
Ако сте втори на върха, губите!
Това е мъжкото изпитание.
Това са части за портал. Открийте ги и ги съединете, за да го сглобите.
Който го направи пръв, печели.
Това ли е? - Да, просто спечелете!
Боже!
Не усещам планината да потъва. Липсва предизвикателството.
Да, няма нищо предизвикателно.
Лоис Лейн, това ли е моята съдба - да се превърна в нея?
"В нея" ли?!
Ти беше такава.
Срещала съм цяла Лига от Лоис. Другите версии не означават нищо.
Сега вече потъваме.
Бягай! - Хайде!
Стигни до върха!
Само една от нас е нужно да победи!
Полудя ли?
Дали нашите Лоис са добре?
Трябва да внимаваш, друга Кара.
Добре. Да продължим.
Не трябва ли да се скрием?
Търся изход.
Почти нищо не се вижда.
Не познаваме района, а един звяр ни преследва.
Лейн действат, а не се оплакват.
Не се оплаквам, но по-добре да изчакаме, където пропаднахме.
Ами ако нашите Кара се нуждаят от нас?
Ако се присъединят, се провалят. Ще се справят с последствията.
Еха!
Нямаме нищо общо.
Нека да позная...
Мама е починала, отчуждила си се с татко, непрестанно работиш,
но вместо това откриваш Супермен на своите мечти,
научаваш какво е приятелството и си прекарваш прекрасно.
И аз бях така,
но след това Кларк изгуби силите си, а после - живота си.
Давай, съди ме,
но разликата между нас не е толкова голяма.
Защо?
Кара!
Ти измами!
Не. Спечелих.
Ти също имаше шанс да го сториш. Знаеш, че го искаше.
Не се самозалъгвай, Кара.
Ние сме такива.
Гледай, Кларк! И останалите.
Един е взет. Остава... - Ей!
Наш е! Видно е, че е оранжев.
Трудно е да се каже. Всеки може да направи тази грешка.
Колко ли наши части сте откраднали "по погрешка"?
Не мисля, че... - Намекваш, че лъжа ли?!
Намеквам, че може би има нечестна игра.
Ей, нека да не...
Би го помислил само ако ти самият си го правил.
Добре.
Лекс, беше неволна грешка.
За да оправим положението, нека да потърсим части заедно.
Джими, ти може да отидеш с Джими.
Така ще се уверим, че всеки играе по правилата. Става ли?
Добре. - Хубаво!
О, да! Време за Джими! Хайде!
Дръж се на ниво.
Светът ти изглежда интересно място.
Как се озовахте заедно? - Вече няма Супермен.
Тази част е ваша.
Какво? Благодаря.
Какво е станало със Супермен от твоя свят?
Бяха направени грешки.
Аз направих грешка.
Без Супермен нямахме шанс, когато Гладните псета дойдоха.
Положението се влоши и направихме нужното.
Ще помагаш ли?
Да, вярно.
Добре.
Костюмът е жесток.
Знам, нали?
Понякога Кара и Лоис са доста негативни,
но ако Гладните псета не бяха дошли, нямаше да имам този готин костюм!
Кои са дошли?!
Гледай положително на нещата.
Готин костюм, Лекс е добър и отново сме близки,
както преди смъртта на Кларк. - Кларк е умрял?
Да, тримата най-добри приятели.
Справяме се страхотно.
Не звучи страхотно!
Всичко е напълно същото.
Освен...
... че сега съм супергерой!
Да, вярно,
но не си ли разстроен или притеснен...
Работим заедно? Чувства?!
Това е скучно! Момичетата вече са готови!
Пуснете адските хипопотами!
Моля?!
Открихте ли последната част? - Не. А вие?
Това ли търсите?
О, да! Има само една.
Дай ни я! Ние сме от твоя отбор!
Дрън-дрън.
По-забавно е да гледам как крещите.
Джими, дай частта на Лекс.
Какво?! Не!
Джими, не съм Супермен.
Дай му я, иначе всички ще умрем!
Не!
Съжалявам, Джими...
Кларк!
Добре ли сте? - Какво е станало с вас?
Замалко да умрем! - Да, и ние.
Добре сте. Стегнете се малко.
И също така губите, загубеняци!
Поредният ключ за Глитци.
Книга за комплименти
Добра работа.
Изобщо искате ли вселена?
Можеше да е по-зле.
Поне не позволи на адските хипопотами да ни спипат.
"Адски хипопотами"?!
Глитци също ни измъкна, преди мантикорът да нападне.
Защо ни спасяват?
Добре, кукли на конци. Това е лабиринт.
Този път просто изберете своя път и го последвайте.
Откъде да знаем кой път е правилният?
Изберете път, който ви се нрави, и гледайте следата да не изстине.
Добре. Чао.
Някой ден ще го смачкам!
Хуманно.
Кларк!
Лоис!
Какво?
Преди бях Супермен.
Сега кой съм?
Все още ли си моят път?
Чудесно. Още Лоис.
Не.
Не виждам път, "който ми се нрави".
Помня това.
Не. Не може да...
Не!
Не може да е истина!
Това не може да е...
Говорих с Джими Жар-птица.
Той се преструва, че всичко е наред -
че всичко е наред, а всъщност рухва пред очите му.
Може би това е единственият ни път.
Не.
Не бях добър приятел, Кара.
Изобщо не бях добър.
Все още смятам, че заслужаваш нещо по-добро. Затова ще бъда по-добър.
Трябва да се променя.
Кажи го отново.
Че трябва да се променя ли? Наистина го мисля, Кара.
Аз ще... - Тихо!
Това е!
Като видях другата Кара, се уплаших, че Брейниак е бил прав за мен.
Че истинското ми "аз" е било като него.
Но аз не съм само едно нещо.
Всички същества се променят. Можем да станем всичко.
Джими Жар-птица, тази игра е заблуда.
Ние решаваме кои сме всеки ден!
Няма само един правилен път.
Ние определяме бъдещето си.
Чакай. Какво се случи?
Всичко може да стане, Лоис Лейн.
Няма само един истински път.
Това е било решението... - Да, доста разчувстващо.
Какво се случи с другия отбор? - С тях ли?
Може да се каже, че пропуснаха мястото за кацане.
Набълбукаха се!
Чакайте. Имам още.
Не бързай толкова.
Остана последната игра.
И мама ще получи къщата.
Топки за хамстери!
Може ли да ги задържим?
Винаги го правиш. Привързваш се, те умират и ти се натъжаваш.
Емпатията ме прави симпатична!
Първата топка, която премине трасето с препятствия, ще победи!
Пригответе се! Готови!
Чакайте!
Нещо не се връзва!
Тя е права.
Например - явно не е важно кой печели ключовете.
Стига да бъдат спечелени.
Именно. Защо и двата отбора спечелиха първата игра?
Защо всички ключове отиват на едно място, независимо от победителя?
И кой е този?!
Създания от вашето измерение няма как да разберат...
Стига игрички!
Добре тогава. Щом настоявате.
Онази структура там е Космическата наковалня.
Устройство, което може да оформи вселената наново.
Ключовете отключват силата й.
Имахме нужда от смъртни като вас, които да вземат ключовете, защото...
Има проклятие, което възпира определени безсмъртни да я отключат.
Доволни ли сте вече?
Не! - Затова ли направихме всичко това?
Искате ли стимул?
Победителите ще оформят вселената си както пожелаят!
Забавна Лоис, ела да ти кажа нещо.
Би могла да избереш бъдеще по твой вкус.
Кларк, можеш да си върнеш силите.
Можем да върнем Кларк.
Искате да кажете Супермен, нали? - Не.
Беше тежко, когато Супермен изгуби силите си.
Но когато изгубихме Кларк, останахме без нищо.
Добре. Да играем.
Чакайте.
Не можем да очакваме, че Микси ще удържи на обещанията си.
Може би наградата си заслужава риска.
Какъв е рискът?
Какво ще стане с изгубилия отбор?
Изгубилите ще са подарък за любимата ми съпруга!
Може би ще станат фикуси.
"Любима съпруга" ли?!
Добре, разкрихте ни.
Това е среща, а не развод.
Добрата стара ролева игра, с която да направим нещата по-пикантни.
Определено се забавляваме.
Какво ще кажете?
Не бива да участваме в играта им.
Не слушайте отбор Фикус.
Просто ги е страх да не изгубят.
Имал съм вземане-даване с Микси.
Ако отключи наковалнята, няма да стори нищо добро с нея.
Какво означава "вземане-даване"?
С какво един журналист би заинтригувал безсмъртен?
Не се обиждай.
Какво... Не разбирам.
Това си ти.
И всички го знаят освен мен?!
Точно така. - Да!
Съжалявам, че не послушах Супермен, когато имах тази възможност.
Няма да повторя тази грешка.
Ей!
Започвайте да играете, иначе ще съжалявате!
Няма да играем.
Нека да ви го набия в дебелите глави -
ако ми се опълчите, ще ви размажа като буболечки!
Играйте или умрете!
Ами тогава... ще умрем.
Приятел? - Кларк, какво правиш?
Давай, Микси.
Нищо не те спира, нали?
Удари сетният час! Състезанието няма победител!
Печатът ми остава неразрушен!
Сбогом, шампиони! Гори в ада, Микси!
Не! - Не!
Не разбирам.
Били са пясъчни часовници. Показвали са времето до края.
Знаел си, че... - Това е краят на играта.
Не е зле за тромав, безполезен и късоглед журналист, а, Микси?
Не! Наковалнята ми!
Защо винаги съсипвате всичко?
Защо? Защо? Защо?
Пред смъртните?! Не мога да гледам. Махам се.
Глитци, чакай. Просто влязох в роля, скъпа!
Скъпа, просто влязох в роля! Прегръдка?
Не отговори на въпроса ми. Кой е този тип?
Човек, който не умее да губи.
Хубавият ми костюм по поръчка!
Здравей.
Радвам се да те видя тук.
Реших да стана по-рано и да прочистя мислите си.
И аз.
Знаех си, че имаше причина да сме били заедно.
Мисля, че сега се чувствам по-добре, каквото и да беше тогава.
Мисля, че започвам да харесвам Кларк Кент. Достатъчен е.
Разбира се.
Но как си ти? - Ами...
Разтърсена съм.
Мислех, че знам какво ще е бъдещето ни.
Но сега не можем да му насмогнем.
Продължаваме да се борим срещу ужасяващи версии на бъдещето.
Не са ужасяващи, Лоис. Те са просто...
... различни.
Превод КАЛИН СТОЯНОВ
Епизодът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО