Idag... Mannen, idag är det 30...
Metallicas "One" släpptes för 35 år sen idag.
-Visste du det? -Jävlar. Nej, det visste jag inte.
Alltså, Metallica... Men du är Metallica.
Det var ett inlägg på Instagram. 35 år sen...
Jag var fan nio år när den kom ut.
Det förändrade allas jävla liv, det förändrade mitt liv.
Kan jag få sätta mig med dig och prata om V och Explorer?
-Jag... -Absolut. Absolut.
-Ska vi ses på Hawaii? -Absolut.
-Tack, Kirk. Tack. -Inga problem.
-Okej, ta hand om dig. Aloha. -Aloha.
Älskar dig. Aloha.
Vad fan!
Herregud...
Nu snackar vi "On the Roam".
Jag...
Det är vad det handlar om.
Gibsons Flying V och Explorer.
Looken, deras form, är en del av min barndom.
Om du lägger fram gitarrer och ber 100 barn peka ut den coolaste,
så lovar jag att 95 av dem kommer att peka på Flying V.
Alla heavy metal-band gillar hur den ser ut.
Den ser snabb, läskig och vass ut.
Flying V:s är perfekta för heavy metal.
Bara känslan och looken...
Så ser alla metalgitarrer ut, en V eller Explorer.
V-gitarrerna är Gibsons enhörningar.
De är de mest sällsynta.
De är sällsynta för de chockade alla, så efterfrågan var inte så hög i början.
Det var en ekonomisk flopp. De gick knappt att sälja.
1958 sålde vi bara 81 Flying V:s,
och det var en framgång i jämförelse med Explorer.
Vi tillverkade bara 19 stycken.
Spola fram 20 år, säg till 1978,
då kommer hårdrocken och heavy metal börjar bli en grej.
Plötsligt blir de här två gitarrerna väldigt populära.
De är nu de mest sällsynta, de mest samlingsvärda och åtråvärda,
och de dyraste gitarrerna på jorden.
-Lukten av gitarrer. -Jag vet.
Säsong två, större och bättre.
Jag ville slå säsong ett.
Vad kunde bli större?
Inget är mer sällsynt än Flying V och Explorer.
Jag älskar dem, ville prata om dem och möta banden.
Hur tar man sig in?
Hur är det? Jason.
Hur hittade jag Metallica? Tack vare min barnvakts kusin.
Vi var i hans hus. Jag tror han hette Kris.
Vi gick in i hans rum och det var, än idag,
det coolaste rummet i världen.
Som barn var han allt du ser upp till.
Han åkte skateboard, spelade rock och hade affischer över allt.
Det var första gången jag såg "Master of Puppets" och jag bara...
Perfekt.
Jag kommer alltid att vara en musiker. För musiken blir bara bättre och bättre.
Det är en livsstil att spela gitarr.
Jag jobbade som en slav på Burger King.
Som en slav! Jag friterade pommes i sex månader, mannen,
så att jag skulle ha råd med en sån här, och jag var så lycklig när jag fick den.
Jävlar, så glad jag var.
När jag köpt den så bara... "Jäklar." Jag fick vänja mig vid formen på den.
När du börjar spela på en Flying V...
Det är en konstig form. Jag var van att de var runda nertill.
Men efter ett tag började jag älska den.
Det är verkligen en speciell gitarr.
Avsnittet handlar om V och Explorer. För mig hör de ihop med er.
Det var min barndom. Jag hade aldrig sett nåt liknande.
Det är vad många ser upp till och anser att metalmusik är.
Det är galet att de kom... Att den här tokiga idén kom 1958.
Inte en jävel tyckte om dem och de gick inte att sälja.
Och nu är det metalmusikens ikon.
När de kom på 50-talet fanns det inte.
Den sortens musik fanns inte. Gibson låg före sin tid.
Designen låg före sin tid för 10, 15 år senare...
De passar den här musiken perfekt.
Det är bisarrt att gitarren nu är den mest eftertraktade
och mest svårtillgängliga. Men för mig är den synonym med Metallica.
Vare sig det är en gammal en, eller nåt från 80- eller 90-talet,
V och Explorer hör ihop med er.
Jag har några andra som är sällsynta. Ska jag hämta dem?
Nej, det borde vi inte. Jo, såklart! Hämta jävlarna!
Jag kommer strax.
Att bli kompis med Kirk Hammett, han är liksom så cool.
Vi pratar om allt, umgås med hans familj,
och så drar han ut den mest sällsynta av den, den ovanligaste av den...
Det var helt sjukt.
-Mannen. -Det här är...
-Är det här prototypen? -Det är nummer två eller tre.
-Nummer två... -Jag vill inte säga den första.
För jag kan inte bekräfta det.
-Från -57. -Ja, -57.
Det finns två prototyper av V,
och de har en liten diamant längst upp i V:et.
De återskapade inte det på några andra gitarrer.
Ingen annan har den här sexiga detaljen.
-Vad fan är det? -Ja, de...
-Det är en stinger som de inte... -Jag har aldrig sett det förut.
Jag fattar inte varför de inte gjorde så på alla.
Han höll den som den var hans första bebis.
Och han bara har den i sitt hus.
Jag ser på gitarrer som typ...
Jag tänker på hur bra de är på att få ut det som finns här inne,
och här inne, in i mikrofonerna,
genom förstärkarna och ut i världen.
-Visst är gitarrer fantastiska? -De är bäst.
-Musik är universal magi. -Det är magi.
Magi, baby.
Okej, Well Strung Guitars
är antagligen en av de bästa gitarrbutikerna i landet.
De har de ovanligaste grejerna, så det här är en bra vecka.
Jag har aldrig varit här. Nu är vi här. Well Strung, baby.
Det bästa är att få veta mer om historien
och få en bättre förståelse av de här gamla gitarrerna.
-Du är en stor jäkel. -Du är längre i verkligheten.
-Det här är Paige. -Så trevligt att träffas.
-Gå in så du får hela upplevelsen. -Jag måste visa respekt.
Förlåt, hörni.
Herregud.
Mannen!
Jag ger mig själv whiplash nu.
Well Strung är som en kyrka. Du häpnar.
Det finns en varje färg.
Jag har aldrig sett den här gitarren.
Det är en del av min barndom, V och Explorer, de är Metallica.
Är den från -58, -59 eller kom den senare?
Den här kom -63, men serienumret är 58. Det var så de gjorde.
Det är den enda Explorer jag har. De växer inte på träd.
Jag ser dig le så där och bara... Okej, coolt.
De gjorde ungefär 18 stycken, men de sålde väldigt dåligt,
de här och Flying V. De kunde knappt sälja dem när de var nya.
De kallades "futuristiska gitarrer".
Det fanns olika modeller och det här är en.
Nåt av det häftigaste med den här serien är att man träffar samlare,
instrumentmakare, människorna som tillverkar dem,
och så får du sitta med vänner och musikanter
och uppskatta de här fina instrumenten.
-Är den dyrare än en V? -Ja.
För det finns bara 19 stycken. Wow.
Det svåraste i det här avsnittet var att få tag på två gitarrer
som vi kunde ta till Gibson och reproducera
och sen bygga typ 10 stycken, sälja några och auktionera ut några.
Vi pratar om Big Ed. Cesar är en god vän.
Vi byggde mycket förra säsongen.
Vi byggde om Slashs gitarr och Billy Gibbons gitarr.
Han hade just köpt Big Ed. Kan du berätta om den?
Det är en Explorer, men han köpte den av dig.
Det är antagligen en av de dyraste gitarrerna...
-Ja. -...i världen.
Ja, det fanns ett bluesband i Cincinnati - Big Ed Thompson Band.
Big Ed var gitarristen.
Jag köpte gitarren och det fanns inte mycket historia kring den.
Vi fick reda på det i efterhand.
Gitarren heter Big Ed.
Döpt efter sin första ägare, Big Ed Thomson,
som var bluesgitarrist i Cincinnati, Ohio.
Han köpte den när den var ny 1958.
Det var hans huvudsakliga gitarr under hela hans karriär.
Eds bror hette Ople.
Ople spelade också gitarr och han köpte en Flying V 1958.
De här killarna hade bra smak.
De här två gitarrerna hade upptäckts av Rick Vito.
Vid den tiden var han den nya gitarristen i Fleetwood Mac.
Rick reste till klubben, som den gitarr- och samlingsnörd han var,
och ser Ed på scen med gitarren.
Han hittade familjen och köpte båda gitarrerna.
Att Rick Vito går in på en bar i Cinncinnati
på liksom en onsdagskväll,
och går ut med ett Korina-set från den ursprungliga ägaren...
Det blir inte bättre.
Jag är taggad för vi ska åka till Gibson.
-Vi ska få se Big Ed. -Ja.
Jag älskar gitarrer! Alla borde ha en.
-Hej! -Läget?
-Hur är det? Välkommen tillbaka. -Wow. Wow.
Vet du vad det är?
-Det är nåt speciellt. -Jävlar.
Wow.
Den ser mycket bättre ut i verkligheten.
För mig är det här inte bara en Korina Explorer.
Det är Korina Explorer med stort K. Den enda som räknas.
När du ser den blir du kär. Men sen kopplar du på den,
och då slås du av häpnad.
Herregud, mannen...
-Gud. Det är han. -Det är Big Ed.
Han är en stor kille. Kolla på det där, mannen.
Det är mer än en gitarr nu.
En persons hela karriär och musik finns i den här gitarren.
Det syns var man än tittar.
En del älskar att hitta dem när de är orörda och vackra.
Det är wabi-sabi. Hur beskriver man skönhet?
När det blommar? När bladen har slagit ut?
När bladen faller? När vintern är här?
När vårblommorna kommer? Vad är vackert?
Jag gillar att se själen.
Big Ed... Hans tumavtryck syns bokstavligen på halsen.
Den känslan.
-Sätt tummen på tredje bandet. -Herregud.
-Det är en grop där. -Jävlar.
-Ser du? -Kolla, det är en...
Det har nötts ner här.
Les Pauls från -59 eller Sunburst Les Paul från sent 50-tal
är typ den heliga graal. Det finns kanske 1 600 av dem i världen.
Det finns 19 av de här.
Även om du har pengarna, om du har 2 miljoner dollar i en väska,
kan du inte köpa dem för de är inte till salu.
Den är så vacker!
Vi kunde inte få tag på gitarren hans bror spelade på,
men vi hittade en Landfill.
Landfill V. Det är galet att de har så snarlika drag.
-De är väldigt lika. -Ja.
De ser ut som systrar.
När du ser alla fläckar... Det är svett och smuts.
Det ser man på Big Ed också. Det finns mycket historia här.
Längst ner på halsen finns det en annan likhet.
Man kan tydligt se att fogen där,
och linjen runt, har blivit missfärgade av smuts.
Den är inte trasig.
Den är bara välanvänd.
Det är riktigt coolt.
Att se Landfill och Big Ed tillsammans, de hade...
Som om de spelats på tillsammans. De var välanvända och hade svettfläckar.
Vi ville bygga dem för de såg ut som tvillingar.
Vi bestämde oss för att kopiera dem. Landfill, Big Ed, de är våra killar.
Kris.
Det här är galet. Det är så roligt.
-Få se henne. Ta mig dit. -Okej.
Den svåraste gitarren, och en av de vackraste V:s som jag har sett,
var Kris Blakelys Landfill.
Jävlar.
Jag säljer sällan en gitarr. De är mina bebisar.
-Herregud. Den är så lätt. -Ja.
Den är så lätt. Jävlar.
Vi anses inte vara samlare, vi bevarar dem.
Vi vill hylla de här gitarrerna för vad de är.
Grejen är att du ser bilderna och tänker: "Det är omöjligt."
De ser helt annorlunda ut i verkligheten.
För fyra år sen stoppade jag den delen i munnen på skämt.
Jag kan fortfarande känna smaken. Jag vet inte vad det är, ingen aning.
Det här är höjdpunkten på min 30-åriga samling.
När du först kom och pratade om allt det här
så var det trevligt att lyssna på vad du hade att säga,
sen sa du: "Och jag ska köpa Landfill V." Då slutade jag lyssna.
Jag stängde ner.
Allt du sa efter det minns jag inte riktigt.
Det gjorde ont. Det kändes som att förlora ett barn nästan.
Du får ont i magen bara av att tänka på det.
Men det var rätt sak att göra.
-De här är enhörningarna. -Ja.
Det är en av tidernas bästa Explorers.
De här är, utan tvekan,
de två bästa Explorer- och V-gitarrerna som finns.
-Jag håller med. -Ja.
Skanna dem, gör det ni gör, och tanken på att ni ska bygga dem...
-...de här enhörningarna... -Det är stort.
-Det är enormt. -Det är stort.
En enorm, galen idé. Jag kan inte komma på nåt häftigare.
-Kan du sätta igång? -Nu direkt?
Att Tom Murphy ska lägga all den tiden och energin på Big Ed,
som är den mest välanvända gitarr jag nånsin sett,
och på Landfill, och sen auktionerar vi bort dem...
Vi vill få in pengar till Gibson Gives, ge pengar till behövande.
Alla timmar, all kärlek och passion, alla ställen gitarren har varit på...
Det är fint att vi kan göra det. Visa upp dem, deras själ, för världen.
Från mitt perspektiv, som nån som ska kunna lägga till,
kunna åldra föremål, så är det här det ultimata testet.
Har du hört Cesar säga att han vill göra Big Ed nån gång?
Ja, det skrämde mig när jag hörde det.
Men, än en gång, det är en häftig utmaning för oss här på labbet,
för de här gitarrerna är så historiskt betydelsefulla
och sällsynta.
-Det är mycket färg. -Det är svett.
Ja, men det är galet hur...
Det är fantastiskt.
Man kan känna lukten av dem. Man känner lukten.
Lukta på Big Ed.
Äck... Det är som rök.
Det är smutsigt där.
Det är otroligt.
-Jag ska få den här att se ut så. -Den ska se ut så.
-Och den... -Ska se ut så.
Precis så.
Vi måste lista ut hur vi ska få tag på allt svett.
Jag älskar det. Så är det. Vackert.
Det är din pensel.
En rostig spik.
Jag har gåshud nu, alltså.
Helt jävla sjukt.
Tusan. Kolla på den.
Hur tar ni kaffet?
-Svart som metall. -Svart?
Ja. Tungt, hårt och svart.
-Kalkonbacon? -Det är så gott.
Jag älskar att tillaga det så i ugnen. Det blir bara så gott.
Jag slipper vända på det hela jävla tiden.
Här kommer raketbränslet.
-Tack, sir, tack sir. -Varsågod.
Jag ringde Kirk och... Jag hade aldrig kunnat ana att han skulle säga:
"Kom. Jag vaknar kl. 5.30. Jag lagar ägg och bacon och så umgås vi."
Jag bara: "Varför i helvete är du vaken 5.30?"
"Jag har levt hela mitt liv som en nattvampyr."
"Jag kollar vågorna. Jag vill surfa."
Hela grejen... När jag upptäckte surfing...
Att kliva upp och surfa direkt på morgonen är det enda som gäller.
De senaste tio åren har jag fokuserat på att förenkla mitt liv till det bättre.
Och fokuserat på saker som är viktiga för mig.
Bara så du vet, många vet inte om det här...
Jag berättar det för du lär vilja vara där.
I juli, i Birmingham... Vet du om det?
Är det Ozzy? Nej, ska Black Sabbath återförenas?
Den sista showen. Den allra, allra sista showen, mannen.
-Med de ursprungliga medlemmarna. -Ja.
Och vi är förband.
Det kommer att bli en speciell show.
Det kommer att betyda så mycket för mig för det är Sabbath.
De la grunden för allt. De visade hur det skulle gå till.
Och för mig... Det blir min sista chans att säga tack,
visa tacksamhet.
Jag skulle göra vad som helst... Gud. Vad du än behöver.
Med de där killarna och Sharon, vad de än behöver...
De har gjort så mycket för det vi älskar och det vi håller på med.
Som det första albumet.
När du lyssnar på Black Sabbath och klockan ringer och regnet...
Du är där.
Första gången jag hörde dem blev jag rädd.
Liksom, vi campade och det är alldeles mörkt,
och vi är ute i skogen och så...
Och så hör man Sabbath, då blev jag lite skraj.
Det var som "Blair Witch" eller nåt. På riktigt.
-Vill ni ha mer? -Det var så gott.
Det var perfekt.
PARIS, FRANKRIKE
-"On the Roam"! -Ja!
-Vi är på Louis Vuitton nu. -Välkommen.
Jag har haft en konstig och galen fascination i hela mitt liv...
Jag har alltid samlat på resväskor. Jag vet inte varför.
Jag älskar det. Så jag kommer att få spel här inne.
Ja, det kommer du. Gör dig redo.
Jag har aldrig sett ett Explorer-fodral.
Så idén om att skapa nåt handgjort till dem,
till mästerverken inom konst och musik,
och att välkomnas på Luis Vuitton och få träffa alla mästare... Det var en ära.
Wow. Kolla på det där.
Bravo. Wow.
Okej. Får jag...? Vill nån annan öppna den? Inte? Ska jag?
Det är vad Louis alltid har gjort.
Deras saker skyddar det du älskar med stil,
och de skapar underbara konstverk.
Den är så vacker.
Mannen, det här är "On the Roam".
Den är så vacker. Kolla!
Gitarrfodralen var verkligen speciella och de såg ut som...
Det är liksom orange läder, och de är så ovanliga.
De hade inte fodralen för de överlevde inte.
Jag tänkte: "Varför inte bygga de bästa fodralen i världen?"
De förändras med tiden. Förhoppningsvis blir de mer orange.
Och förändras av svett, av tiden och av att åka på turné.
Så de ser välanvända ut.
Tanken var att göra nåt helt nytt
som liksom får en egen själ efter... Efter att ha varit på turné, antar jag.
Gitarrerna inspirerade också en hel musikstil,
som min mamma ogillade.
-Vad tycker du, mamma? -Jag älskar den.
Det här är vad Metallica spelade på, mamma.
-Vad? -Metallica.
Jag vill inte vara med på dina videor.
Jag minns att jag såg en bild...
Det är sjukt när man ser reklam, små bilder, som liksom fastnar.
Det finns en bild på Keith Richards
i en Louis Vuitton-reklam och den var så cool.
Han satt på en säng med ett Louis Vuitton-fodral.
Jag bara: "Ett gitarrfodral av Louis Vuitton!"
Det är otroligt.
Det känns overkligt. Vacker, eller hur?
Bravo, allihopa!
-Hej, mannen. Läget? -Läget? Ledsen att du är sjuk.
Hej! Hur är läget?
Ja, det suger. Jag blir alltid sjuk.
Jag vet inte vad som pågår.
-Du spelade i... -Du spelade i regn. Det räcker.
-Du spelade i regnet. -Ja, vad fan. Det spelar ingen roll.
Gitarrerna är här.
Vi ska göra modellen från -57. Det blir av.
Just det, du såg den tidigare.
-Du såg den hemma hos mig. -Ja.
Jag är så taggad på det här.
Förhoppningsvis kan vi göra 50 stycken.
Att vi kan göra den prototypen till alla som älskar den,
och som är, liksom, enorma fans och nördar som jag,
och att få visa upp dem...
Jag hörde talas om det tack vare Kirk.
Att han öppnade upp det och delar det med världen, det...
Det är vackert. Och Gibson bygger dem.
Vi får in alla konstnärer som jobbar för hand och...
Jag... Vet du varför jag är så jävla taggad?
För jag kan ta med kopior på turné
utan att behöva oroa mig.
Jag ska ordna den nu, innan Sabbath-showen i Birmingham
så att vi kan ha den där.
Sen får du bestämma om du vill använda den eller ej.
Men då har vi åtminstone tillverkat den innan showen.
Det kommer bli fantastiskt.
Nästa gång vi ses blir på Sabbath-showen.
Wow. Det kommer att bli speciellt. Fasen. Vi ses då.
-Okej, vännen. Älskar dig. -Älskar er. Ta hand om er.
-Vila upp dig, bror. Aloha. -Aloha. Vi ses.
Alltså, han är så jävla cool.
-Okej. -Jag lägger den här.
Redo? Back to the Beginning.
Vi ska strax prova nåt riktigt speciellt.
Det tog lång tid att göra den, men här är den. Cirkeln är sluten.
De här grabbarna har rest långt.
BIRMINGHAM, STORBRITANNIEN
-Nunos mick. Nunos mick. -Vi är här, baby.
Nunos mick. Nunos mick.
Två, två. Nunos mick.
Jag hade aldrig trott att jag skulle få komma till Back to the Beginning.
När nyheten kom ut på Instagram ringde jag Kirk direkt.
"Kan du fixa mig en biljett?" Några dagar senare ringer Ross Halfin
och säger att Sharon Osbourne vill att jag ska vara värd.
"Vad menar du?"
"Du ska vara värd." Jag har aldrig gjort det.
REP BACK TO THE BEGINNING
Tusen tack. Fy fan.
INTRO: SUPERGRUPP JASON MOMOA: EGGA UPP PUBLIKEN
Test, test. Två, två.
Och sen läggs fler och fler band till varje vecka.
Då är det liksom alla jag älskar... Hela min barndom kommer dit.
Och jag ska vara värd och det är skrämmande.
-...i Birmingham. Steven! -Jason!
Skrikets demon.
Jag har aldrig varit med så många band,
de största banden i världen, som alla är där för att hylla vår hjälte.
Nu hyllar vi Black Sabbath och Ozzy Osbourne.
Historien bakom de stora musikerna.
Herregud, tack så mycket. Hej, vännen.
Hej! Trevligt att träffas.
Mamma, du ser så liten ut bredvid Jason.
-Kom hit, hörni. -Kom hit. Redo?
Och samtidigt filmar vi det här.
Vi bygger V, vi bygger Explorer. Vi tar med oss allt dit.
Att kunna visa upp dem på scenen inför alla...
Att bara få vara där med dem för att fira...
Liksom, fira Sabbath. Fira Ozzy. Ozzy...
-Jag är så tacksam. -Tack.
-Du ser toppen ut. Den heliga graal. -Tusan.
Jag har några överraskningar.
Jag var hos dig på Hawaii och åt frukost.
-Du lagar god mat. -Tack.
-När vi nästan hade slut på ägg. -Ja.
Vi ville ringa, men det gick inte för du satt på ett plan.
Vi försökte ringa. Vi lyckades.
Nu så.
-Din 1957. -Herregud!
Ja! Ja! Herregud, så bra!
"Yeah, yeah, yeah!" Det här är sjukt.
-Hur många vill du göra? -Minst 50.
-Minst. -Ja.
-Minst. -Minst 50.
Vi ska göra dem. Det vore coolt att auktionera ut en.
Vi kan rista in vad du gjorde för mig
och pengarna kan gå till All Within My Hands?
Vi gör det. Har nån en stilettkniv?
-Har nån en kniv? -Har nån en fickkniv?
-Jag har en skruvmejsel. -Har nån en syl? En isklyvare?
Vi måste göra så många olika grejer som kan auktioneras ut
och pengarna går till Gibson Gives. Det passar ihop med allt vi älskar.
De vill göra episka grejer, vi med. Och vi vill hjälpa till.
Vem som än köper den får en -57 prototyp.
Signerad av Kirk på Back to the Beginning. Det är rätt coolt.
Jag tycker att det är coolt.
Det här avsnittet är liksom en blandning av alla saker,
det ovanligaste och galnaste idéerna, jag har kommit på i säsong två.
Jag hoppas ni gillar det.
Och att få avsluta det med att vara värd på Back to the Beginning,
att få vara där med alla banden... Jag kände mig som ett litet barn.
Det var overkligt. Det var overkligt att vi fick filma det.
En dröm gick i uppfyllelse. Tack för att ni tittade. Älskar er. Hej då.
Jag gjorde det, baby!
Välkomna till Back to the Beginning.
Ozzy Osbournes allra sista show,
den sista showen för Birminghams egna Black Sabbath.
Jag ska inte ljuga...
När nyheten om konserten kom
visste jag att det skulle bli den största musikkvällen nånsin.
Jag fick fan spel. Jag ringde alla jag kände.
Jag ringde Kirk, Phil och Ian.
"Jag måste få komma och ta med mina barn! Kan nån hjälpa mig?
Jag är mer än ett fan.
Jag är besatt av Sabbath och alla andra band här ikväll.
Metal finns i allas vårt dna.
Alla karaktärer jag nånsin spelat har inspirerats av den här musiken,
har byggts av den här musiken. Den finns i allt jag är.
Så när Osbourne bad mig vara värd blev jag livrädd.
Jag har aldrig gjort nåt sånt här. Jag hör hemma i publiken, med er.
Men om det är så här man blir en av de tursammaste människorna i världen
så: "Ozzy, ursäkta språket, men nu jävlar kör vi!"
Nu river vi det jävla stället!
Är ni redo?
Jag kan inte höra er!
Nu kör vi!
Händerna i luften!
Jag har aldrig gjort nåt som liknar att vara värd.
Jag var livrädd. Det var spännande. Jag var avundsjuk på publiken.
Jag ville vara med alla och fira mannen som jag älskar
med hela mitt hjärta. Sabbath gav oss allt det.
Kom igen!
Upp med händerna i luften!
Vi var på läktaren och tittade på Ozzy.
När Sabbath spelade gick vi fram.
Jag sa: "Vi går närmare." Vi gick längst fram och ingen stoppade oss.
Vi gick dit, folk sa: "Hej, Jason." "Åh, tack hörni."
Upp med era jävla händer!
Jag är där med mina galna vänner, mina barn, min tjej och de bara:
"Ingen fara, ställ er här." Jag bara...
Jag stod där och filmade det.
Jag försökte filma så bra jag kunde. Jag var helt betagen.
Jag stod närmast Ozzy av alla andra där.
Geezer stod inte ens närmare.
Ingen står närmare Ozzy just nu än jag gör.
Vad fan?
Det var stort. Det är bland de bästa fem ögonblicken i mitt liv.
Jag har sett två barn föddas...
...och sett Ozzy, Black Sabbaths, sista show.
Det är galet.
Sabbaths sista sång nånsin, baby. Fan.
Det är perfekt. Jag måste säga till The Prince of Darkness...
Jag älskar dig. Aloha. Tack för allt du har gjort
och allt du har gett oss.
Det var det.
Allt kan dra åt helvete.
Metalmusiken föddes i Birmingham. Det var sista gången vi såg Sabbath.
Mina barn fick vara här. Mina favoritband och vänner.
Och ingen stod närmare än jag och...
Det här är himmelriket.
Ja, baby!
Det dyraste stunt-tricket nånsin.