Mă bucur că n-am învățat să fac asta în prima parte a vieții.
- N-aș mai fi fost aici. - Da, sigur.
ÎN CĂUTAREA INSPIRAȚIEI
Uite-l, frate.
MAGGIE VALLEY CAROLINA DE NORD
Ne-am întors!
MUZEUL WHEELS THROUGH TIME
Cioc, cioc! Nu vă alarmați.
Vreau doar să împrumut niște zahăr brun.
Ce faceți, băieți?
E atât de frumos aici.
De-asta suntem aici.
Ideea de bază a întregului sezon
a fost să ducem totul la un alt nivel, să fie și mai spectaculos.
Sezonul trecut am trăit una dintre cele mai tari experiențe ale noastre
cu motocicletele de hill climb, dar mi-am dorit mereu
să fac board track. Mi se pare genial.
Motocicletele de board track. Ăsta a fost primul sport extrem.
Cred că acum vreo cinci ani am venit prima oară aici.
- Dormeai chiar acolo. - Mi-am pus patul aici.
Voiam să dorm lângă frumusețile astea. Erau preferatele mele.
Chestia asta mi-a luat mințile.
Și D-H-urile de-acolo, cu forma lor, cum arătau, totul.
Mă gândeam: "Dacă aș fi motocicletă, aș fi aia și aia."
Asta l-a pus pe Harley înaintea tuturor, frate.
Și din momentul acela, n-a mai existat cale de întoarcere.
Harley-Davidson au lansat Banjo Twin Cam în 1919
și au construit 14 motociclete de felul acesta acum 100 de ani.
Azi mai există foarte puține.
Nimic din motorul ăla nu se regăsea pe motocicletele lor de serie,
pe modelele de șosea, nimic.
Aici începe, practic, viteza.
Suntem la zece ani de la apariția motociclismului,
în prima perioadă în care încercau să afle
cum să meargă repede, cum să meargă foarte repede.
Prima dată când am văzut Banjo și Cyclone,
am rămas cu gura căscată.
Te atrag efectiv. Motocicletele astea te absorb.
Și eu doar voiam să le conduc.
Voiam să simt acea experiență.
Uite-o...
Ia să vedem... Matt, tu ai mers vreodată cu un Banjo?
- Nu. - Cât de tare e asta?
Nu știu dacă mai există vreun om în viață care să fi mers cu așa ceva.
Bun, ca să punem asta în perspectivă.
Tipi ca noi nici măcar n-ar fi avut acces.
Alea erau motocicletele de top ale echipei oficiale ale fabricii.
După ce terminau cursele cu ele, le distrugeau.
Din cele 14, poate despre cinci-șase se mai știe ceva.
Iar despre restul, nimeni nu mai știe nimic.
Faptul că unele mai există ca să le poți studia
și să încerci să le reproduci e deja un miracol.
Partea grozavă la Wheels Through Time
e că toți oamenii pe care i-am cunoscut, plus Nick și Brian,
te ajută să-ți vezi visul devenind realitate.
La început, când ceri ceva de asemenea amploare,
e stresant rău și...
Cu cât mai mulți oameni pot rezona cu stresul ăsta apăsător,
cu atât mai bine.
La Walksler, multe idei vin din Wheels of Time.
Acolo am cunoscut Competition Distribution.
Erau de față când puneam la cale toată ideea,
când ne întrebam cum să scanăm toate astea.
Ca să construim ceva de genul ăsta, practic ar trebui să... Sean?
Trebuie să preiei și să scanezi toate datele acelui motor.
Cum zicea Matt,
nimic nu poate reproduce un set de cartere Harley originale.
Totul la ea e făcut special.
Din fericire, de data asta, cu ajutorul lui Sean și Competition,
putem face lucrurile mult mai ușor.
- Timpul de producție scade. - Totul rămâne intern.
Toți cei implicați joacă în aceeași echipă,
sunt pasionați de motocicletele astea și vor să le vadă concurând împreună.
Cealaltă, care e cea mai rară, e Cyclone, nu?
Aaron, aduci chestia aia aici?
Închid ochii. Bine.
Pune-o undeva sus. O punem aici, pe undeva?
AARON LOVELESS ATELIERUL LOVELESS PERFORMANCE
Deci pe Aaron l-am cunoscut... Cum ne-am cunoscut?
- Pe Instagram. - Cum mă întâlnesc cu toți.
M-a sunat: "Salut, sunt Jason Momoa.
Am văzut motocicleta aia făcută de tine. E nebunie curată.
Pot să vin s-o văd? De fapt, știi ceva,
mai bine adu-o la mine."
Aaron e genul ăla de om... Aaron, nu te-au făcut decât pe tine.
Dumnezeu a zis: "E suficient." Pentru că orice îl întrebam,
el zicea: "Da, îl scanez, îl fac, îl sculptez."
I-am arătat niște fișiere 3D la care lucram
ca să recreăm, într-un fel, motocicletele Cyclone, iar el a zis:
"E una dintre cele mai tari chestii. Trebuie să facem vreo zece."
E cea mai frumoasă.
E unul dintre cele mai frumoase motoare pe care le-am văzut, frate.
Incredibil... Cât ți-a luat până acum?
De la început până la final, vreo trei luni și jumătate.
Cyclone-urile erau cele mai rapide pe vremea aia.
190 km/h fără cutie de viteze, fără frâne, fără ambreiaj.
Doar putere trimisă direct către roata din spate, pe metanol,
între picioarele tale, pe un șasiu de bicicletă.
Au făcut-o în 1914, iar Banjo a apărut abia în 1919.
Deci asta bătea tot ce exista atunci?
Cum de Banjo a ajuns să bată motocicletele Cyclone?
Pe vremuri își făcuseră renumele de rapide și fragile.
Erau ușoare, absurd de rapide, dar aveau prea multe piese
care cedau.
Poate că azi mai există cinci-șase Cyclone autentice cunoscute.
Mai rar de-atât nu se poate.
Dacă vorbești despre istoria curselor cu motociclete de epocă,
acelea sunt.
În mai puțin de un an, o să mergem toți pe Banjos și Cyclone-uri.
Gândește-te la asta. O să fie...
Asta e toată ideea. Eu eram: "Am ideea asta nebună."
"Băieți, putem face asta?" Iar ei: "Da, putem."
Dar eu zic că e incredibil să poți veni aici și să faci ce faceți voi...
Adică asta faceți voi. Nu-mi vine să cred că o să mergem cu ele.
Nici nu am cuvinte. Sunt atât de onorat și de entuziasmat.
Visez să particip la o cursă de board track încă din adolescență.
La final, la momentul produsului final, vom vedea
mai multe Cyclone-uri împreună, mai multe Banjo-uri, C-A-C-uri,
încă un D-A-R, toate în același loc.
Nu vorbim doar de o motocicletă. Vorbim de toate.
Trei sau patru dintre astea în același loc.
Probabil că asta nu s-a mai întâmplat niciodată.
Să poți merge pe un Cyclone, să poți merge pe un Banjo e nebunie curată.
Le vezi doar prin muzee. Doar acolo ai șansa să le vezi.
Cyclone, Banjo, C-A-C... Poate facem, de ce nu,
niște motoare mici, poate mergem la pista lui Billy și le dăm la curse anul viitor.
Da?
De ce să așteptăm un an întreg?
Depinde doar de voi. Pentru că ne trebuie multe.
Dar să le adunăm pe toate la un loc, pentru mine va fi o primă experiență,
așa că sunt foarte entuziasmat.
Să mergem la curse cu motocicletele astea.
Să nu stea doar agățate pe perete. Hai să le pornim,
hai să arătăm lumii ce făceau mașinăriile astea, ce făceau oamenii
și hai să le ținem vii.
Ăsta e Cyclone-ul. Era ceva aparte pentru vremea lui.
Bătea orice altă motocicletă de pe pistă,
dacă reușea să reziste întreagă, iar motivul pentru care ceda
ținea de construcția prea complicată.
Sistemul de transmisie e făcut numai din roți conice,
totul e subțire ca hârtia, dinții roților se rupeau.
Se rupea un singur dinte și urma un lanț întreg de distrugeri în carcasă.
Există câteva mici probleme mecanice la motocicletele astea.
Sunt făcute să meargă la maximum, dar sunt construite ca niște surcele.
Niciun Cyclone n-a terminat o cursă de 100 de milă, pentru că se stricau.
Am făcut câteva îmbunătățiri la designul original al Cyclone-ului.
Ăsta de-aici se numește dinte elicoidal.
Inițial era doar o roată conică obișnuită
și angrena un singur dinte odată,
iar când ai toată tensiunea din mecanismul supapelor
pe un dinte gros de doar câțiva milimetri,
sigur vei avea probleme.
E o nebunie. Totul depindea de un acel element.
Și cât ți-a luat, de când...
Când ai început să lucrezi la ea?
Visez de câțiva ani să construiesc așa ceva,
dar m-am apucat efectiv de ea acum vreo șase luni.
Am pus mâna pe niște scanări 3D, am început să fac fișiere CAD,
niște prieteni aveau dimensiunile originale...
Pur și simplu aveam suficiente informații ca să facem fișierele CAD.
Iar tehnologia modernă CAD și imprimarea modernă,
chestii după care inginerii NASA salivau acum zece ani,
le poți comanda de pe Amazon cu 1 000 de dolari...
Nebunie, frate. Și pasiunea ta pentru asta, adică...
E incredibil tot ce faci, omule.
Nu mulți oameni sunt dispuși să-ți împrumute
un motor original de Cyclone ca să lucrezi cu el.
Așa că mare parte din muncă a însemnat să aduni informații
dintr-o sută de surse diferite, muzee, schițe...
Practic, e ca și cum ai porni de la zero.
Aproape că faci o investigație.
Asta vrem să construim. Cadrul ăsta e incredibil.
Ai găsit un cadru Reading, nu?
Da.
Deci motocicleta asta este unicat.
E singura fotografie. Nici măcar nu știu dacă mai există azi.
- Probabil că nu. - Deci avem Reading Standard.
Acolo se vede un mic cerc pe care scrie R-S,
iar noi o să punem Roam, o să facem un Roamie,
o să facem motocicleta de roaming, roamerul.
Să pui toate astea la loc cere o concentrare totală
și poate părea nebunie din exterior, dar e ca arheologia.
Încerci să reconstruiești puzzle-ul ăsta vechi de un secol.
Două Cyclone-uri și un Running Standard.
Adică Roamerul.
PRUNEDALE, CALIFORNIA
ATELIERUL LOVELESS PERFORMANCE
Lucrez la motociclete de 18 ani
și totul a început când aveam vreo 12 ani.
Aveam câțiva prieteni pasionați de motocross.
Tatăl meu mi-a spus că, dacă vreau să mă dau cu ei,
trebuia să muncesc pentru asta.
A adus acasă un C-R-250 din 1984. Chestia aia era o rablă
și mi-a spus că, dacă reușesc s-o pornesc, pot s-o conduc.
Nici măcar nu ajungeam la scărițe și m-am chinuit ore întregi.
Eram încăpățânat. Am cerut ajutor.
L-am rugat să-mi arate cum funcționează și am petrecut următoarele săptămâni
desfăcând-o bucățică cu bucățică, iar motocicletele deveneau tot mai vechi.
Pe parcurs, am început să merg la târguri de piese
și să experimentez făcându-mi propriile componente,
iar asta s-a transformat într-o dependență dureroasă la nivel pecuniar.
Fac ce-mi place. Construiesc motoare,
fac piese de la zero, topesc metalul
și e exact ce-am vrut să fac din copilărie,
iar asta leagă totul perfect, pentru că poți construi ceva
și apoi conduci acel obiect, te bucuri de el.
Prima oară când am văzut o motocicletă foarte veche?
Când eram în liceu, au venit tipii de la Pickers
și trăgeau afară dintr-un hambar o carcasă de Excelsior.
Mi se părea cea mai tare motocicletă pe o văzusem vreodată.
Am intrat într-o gaură neagră Google, într-o vară,
descărcând poze cu motociclete nonstop.
Și adaptam motoare de mașini de tuns iarba pe cadre de bicicletă,
încercând să fac replici ale motocicletelor board track.
Cu cât intri mai mult în lumea lor, devii mai atașat de autenticitatea lor.
Cu atât mai tare te prind.
Când am o chiulasă de Cyclone în atelier,
simt că-mi ia foc creierul.
Când am trei Cyclone complete în atelier,
uneori trebuie să mă îndepărtez puțin,
fiindcă vreau doar să stau pe scaun și să mă uit la ele
și nu mai fac nimic, sunt complet absorbit.
MAGGIE VALLEY CAROLINA DE NORD
Aici avem partea carcasei angrenajelor de la Banjo.
Cum am spus, vine din software-ul de scanare.
Îl bagi în programul ăsta unde poți repara
zonele pe care s-ar putea să le fi ratat.
Intri și poți manipula tot modelul aici.
Practic îi faci tu treaba lui Sean.
- Da, cam așa. - Am înțeles.
Deci intri, îl scanezi și faci o treabă de rahat.
Tocmai am văzut.
El face o treabă de rahat, iar tu vii și cureți după el.
Ia vino aici. Uită-te puțin la asta.
Zona albastră e unde a lucrat Sean.
Asta e evident, dar el nu prea a vrut...
Părțile galbene înseamnă că nu și-a făcut treaba.
Așa că, făcând asta,
pierzi mai mulți bani fiindcă el n-a făcut o treabă suficient de bună.
- Exact. - Am înțeles.
Nu cred că proiectul ăsta ar fi fost realizabil
fără ajutorul tuturor celor implicați.
Fără Matt, fără acces la motorul lui, la motocicleta lui,
Competition și ajutorul lor pentru scanarea pieselor.
Și trebuie să mai intri acolo să ajustezi ceva
sau chiar iese direct așa?
- Cam așa iese. - Exact așa.
Ei înțeleg foarte bine ce încercăm noi să facem aici.
Așa că scurtează enorm timpul de care aveam nevoie
ca să facem ceva incredibil de dificil, ca data trecută.
Cu materialele și toate cele... Data trecută nu eram siguri
dacă ne puteți spune ceva despre densitatea materialului
comparativ cu o turnare tradițională.
Fiindcă asta a fost mai greu
de acceptat, ca la DAH.
Asta e tehnologie aerospațială.
Se folosește în fabrici moderne de automobile și altele.
Acum se imprimă direct componente, piese de motor, toate chestiile astea.
Asta are o densitate de 99,8%.
Deci dacă faci asta, ne va economisi nu doar timp la prototipare,
la producție, ci și după aceea,
adică orele și orele petrecute la prelucrare.
Toate astea se reduc enorm, așa că, dacă facem asta
vom lucra mult mai eficient. Super tare.
Pe limba tuturor, asta se cheamă mai ieftin.
Mult mai ieftin pentru Jason și Bryan.
Asta înseamnă că putem face mai multe motociclete!
Dacă economisim bani, facem mai multe motociclete.
Asta e tot ce ne interesează. Înapoi la tine, Susan.
MOONACHIE, NEW JERSEY
L-am cunoscut pe Nick la curse, pe la târgurile de piese.
Nick și cu mine avem aceeași viziune despre cum ar trebui să meargă lucrurile,
abordăm lucrurile foarte asemănător.
Ne tot aruncăm idei unul altuia.
Cred că proiectul D-A-H ne-a apropiat cu adevărat,
fiindcă era perioada aia cu COVID și tot restul.
Vorbeam unul cu altul zilnic. A fost un proiect foarte intens.
Din fericire, e genul ăsta de om: "Ce zici de asta?" "Super."
Dacă aș vrea-o roz, probabil ar zice: "Tare."
Dacă aș vrea-o albastră, ar zice: "Da, merge albastrul."
Așa că de multe ori suntem pe aceeași lungime de undă.
La un proiect ca ăsta, dacă n-ai echipa și partenerul pe măsură,
ar fi un coșmar absolut.
Cred că eu și Nick semănăm, în sensul că
motocicleta îți spune când vrea să se nască.
Da, unele se montează ușor, iar altele se luptă cu tine tot drumul.
Perioada ideală ca să termini așa ceva ar fi ani întregi,
dar cred că termenul lui Jason e de câteva luni.
Pentru mine, partea înfricoșătoare e s-o pui cu adevărat în valoare,
să construiești ceva care să reziste în timp,
care să suporte toate turele pe care le vom face cu ele.
Știm doar că Jason forțează la maximum mașinăriile astea.
Vreau să încerc să le fac să arate exact ca niște replici
sau ca motocicletele originale.
Există unele diferențe inerente fiindcă lucrăm
după fotografii istorice și lucruri de genul ăsta.
Motocicletele astea nu mai există.
Până și motocicleta de la Wheels Through Time e un exemplar unic.
Modificau motocicletele astea aproape după fiecare cursă.
Nick și cu mine, făcându-ne treaba cu tehnologia modernă din 2025,
ne vom pune amprenta asupra lor, pentru că altfel nici nu se poate.
Pentru că le facem astăzi, vor fi puțin diferite
față de ce făceau ei acum peste 100 de ani.
La un proiect ca ăsta, cred că trebuie să externalizezi anumite lucruri
ca să poți merge în ritmul de care ai nevoie.
Eu m-am concentrat în principal
pe construirea cadrelor și pe fabricație.
Cred că amândoi suntem foarte capabili.
Nick poate face aproape tot ce fac eu,
iar eu pot face lucrurile pe care le face Nick,
dar Nick e un constructor de motoare absolut nebun.
Lucrez la motociclete încă din adolescență,
la motocrossuri și chestii de genul ăsta. Cred că așa începem toți.
Apoi am trecut la Shovelhead-uri, Panhead-uri pe care le revindeam
și cumpăram piese pentru că nu aveam bani.
Așa că mergeam la târguri, luam o piesă de-aici, alta de colo.
Meșteresc la motociclete de la 17 ani.
Mi-am construit prima motocicletă în garajul mamei mele
și apoi m-am apucat de curse la scurt timp după asta.
Am fost tatuator timp de 15 ani și mă ocupam de motociclete
ca un fel de refugiu creativ față de jobul meu de zi cu zi,
iar când a venit COVID-ul și s-a închis totul,
am început să lucrez mai mult la motociclete.
Și apoi, când totul s-a redeschis după COVID,
eram atât de ocupat cu motocicletele,
încât nici nu m-am mai gândit serios să mă întorc la tatuaje.
Nici prin cap nu-mi trecea, când eram puști și mă băgam în lumea motocicletelor,
că voi construi cele mai rare motociclete de pe planetă pentru Aquaman.
E destul de nebunesc.
Doamne, frate ! Uite cât de frumoasă este...
Chiar e cel mai frumos motor, nu-i așa?
Ce viteză crezi că prinde chestia asta?
Cam 160, dacă ai raportul potrivit.
- Înfricoșător. - Transmisie directă. Aproape fără frâne.
O să fie incredibil. Astea două vor merge una lângă alta.
Doamne, frate...
Eu voi concura pe Harley-uri. E ceva incredibil.
Ne-am apucat să facem ceva aproape imposibil.
Construim Banjos, D-A-R-uri, C-A-C-uri.
Pornind de la o fotografie. Nici măcar nu știam ce culoare avea, dar...
Uită-te la asta!
Ești incredibil, frate.
E Roamer-ul, Roaming Standard.
Și ghidonul ăla... Doamne, totul e mecanic.
Doamne, frate.
Uită-te la asta.
- Frate, ce drăcie e asta? - Ăsta e un Cyclone model R-15.
Pe vremea aia, marca producea trei motociclete diferite.
Avea o motocicletă de curse, un model de stradă
și ceva numit model strip stock.
Era practic un fel de speedster, adică modelul R-15.
Deci e chiar modelul ăla? Speedster-ul.
Încă are toate dotările unei motociclete de stradă,
cum ar fi ambreiaj, frână, scărițe.
E un fel de hot rod ieșit direct din fabrică.
Ești unic, domnule. Există unul singur ca tine.
Cum reușești?
Unii ar numi asta "autism armat".
Doamne, frate. Incredibil.
Frate... Nu există așa ceva pe lumea asta.
Doamne, frate!
Uită-te ce mi-a făcut la bocanci.
Chestia asta o să fie absolut înspăimântătoare.
În căutarea inspirației. Nick, mulțumesc că-mi faci visele realitate, frate.
Abia aștept să văd chestia asta și să le aliniem pe toate.
Mergi cu 160 km/h pe un cadru de bicicletă cu etanol pur.
Practic, o bombă.
Mergi călare pe o bombă, te rotești încontinuu.
E pur și simplu...
Să faci asta în anii 1920 și să împingi limitele vitezei?
N-am trăit niciodată experiența asta.
Voiam să duc totul la alt nivel.
O să ajungem să avem trei Banjos, un D-A-R,
două C-A-C-uri, Knuth-ul, pe care eu nu-l cunoașteam...
Tu ai văzut unul.
- Și niște modele cu opt valve. - Și niște opt valve. Da.
Petrecere adevărată. Am ridicat ștacheta față de primul sezon.
Puneți-vă centurile.
HOHENWALD, TENNESSEE
Banjos, băiete!
Îi vedeam pe toți, noii prieteni,
vechii prieteni, adunați pentru același scop
și, după câțiva ani de construit mașinăriile astea imposibile,
totul devenise realitate, toți eram în stare de șoc.
Uită-te la asta!
Urcă-te pe ea, frate!
D-A-R cu vopseaua originală.
În primul rând, dacă nu pot merge cu ea, nu mi-o arăta. Bine?
Dacă n-o pot conduce, nici nu vreau să mă urc pe ea.
Le vei conduce pe toate. Le vom conduce pe toate.
Pentru pasionații de motociclete, e un moment istoric.
Străbunicii noștri făceau asta și pasiunea încă trăiește.
Încă e în sufletele noastre, o readucem la viață. Și ei știau să se bucure.
E ca și cum te-ai întoarce cu 100-120 de ani în urmă.
Lucrurile astea au fost relicve timp de decenii, nu?
Erau niște obiecte la care te uitai și despre care vorbeai.
Nu aveai nicio șansă să pui mâna pe așa ceva.
Acum sunt prea valoroase,
nimeni n-o să le mai pornească sau să le conducă vreodată.
- Și uite ce facem noi. - Noi avem trei.
Trei contra trei.
Am un loc unde chestiile astea vor fi mereu binevenite.
- Frate, o să fie tare. - Fiecare dintre ele.
Mulțumesc, Billy.
O treabă superbă, frate. E extraordinar.
Mulțumesc.
Crescând, mă uitam cu admirație la toți oamenii ăștia.
Și e foarte tare să poți avea o legătură cu băieții ăștia
care sunt, nu vreau să spun "eroii tăi",
dar tot vreau să spun "eroi", pentru că sunt niște legende absolute
și construiesc cele mai tari chestii de pe planetă.
Să pot veni cu ceva atât de legendar ca un Cyclone
pur și simplu pare un vis.
Asta e cam...
Următoarele trei motociclete sunt maximumul posibil.
E un vis devenit realitate.
Să le construiesc împreună cu prietenii mei,
să avem ideea asta, de a putea crea așa ceva...
Ia uitați-vă la asta. Ăsta e Banjo-ul, modelul cu opt valve.
O să concurăm cu el, Banjo-ul nichelat.
Și-acum mi-e greu să cred că le avem pe toate trei împreună.
Aici se încheie visul, chiar aici.
Uite-o.
Doamne, uită-te la ea!
Îmi place la nebunie, frate. Îmi place.
E ceva incredibil.
Prietenii noștri Tom și Sean de la Competition Distribution...
Ei au scanat totul.
Le-am trimis totul, iar cei doi nebuni, Ryan și Nick... Ăsta e rezultatul.
Și le ai pe toate trei. Adică, mi-a luat...
Ăsta e al lui Walksler. În clipa în care l-am văzut...
Asta e sursa de inspirație. E și o celebrare a mărcii Harley,
pentru că iubim aceste motoare.
Acum o să mergem să alergăm cu bestiile astea.
Cred că ar fi tare să avem trofeele astea
cu tot ce am făcut
și cu toată inspirația venită de la prietenii mei.
E o operă de artă, oameni buni.
Ce urmează să facem? E probabil pentru prima dată
când o serie de motoare Banjo de curse ajung pe un circuit
după poate 100 de ani sau mai mult.
Luăm cel mai rar motor de curse Harley-Davidson,
de la apogeul dezvoltării lor, din anii '20,
și îl punem la încercare pentru prima dată după un secol.
Sincer să fiu, sunt puțin emoționat.
Entuziasmat și emoționat.
Dar cred că e un fel de prudență sănătoasă.
Pe vremuri, mergeau cu chestiile astea la viteze nebunești
și făceau lucruri nebunești, iar acum probabil va fi la fel.
Chestia cu motocicletele astea e că n-au fost niciodată sigure.
Știi ce zic?
Când ajung pe un circuit și urmează să concurez cu o motocicletă veche
fără frâne și fără ambreiaj, sunt inundat de adrenalină.
Începe să-mi bată inima tare. Mi se încălzește corpul.
Cunoști senzația, pentru că ai mai făcut asta,
dar e ca parașutismul, e ca și cum ai sări dintr-un avion
fără nu știi cum se va termina totul.
Speri că ești în siguranță. Speri că totul se termină bine,
dar nu știi cu adevărat. Genul ăsta de risc.
O mână de oameni au văzut toate motocicletele astea laolaltă.
Perfect funcționale. Să vezi Cyclone-ul, toate aceste Harley-uri diferite
e ceva unic. Cred că tuturor le-a explodat mintea.
Este o onoare, pentru că toți prietenii tăi
se adună ca să facă posibil visul tău.
Și asta, într-un timp limitat, luptând cu vremea și cu condițiile...
Fiecare motocicletă era diferită.
Fiecare dintre ele era o experiență diferită
și cred că asta le face atât de speciale.
Fiecare motor, felul în care erau construite cadrele, totul avea
o poziție diferită, o senzație diferită, un alt huruit.
N-am mai mers niciodată pe un circuit de noroi.
Ajungi în starea aceea perfectă în care poți merge lipit de marginea pistei.
E o senzație complet diferită. Poți trăi momentul ăla perfect.
Simți că ești complet trezit. Ești atât de prezent în moment
și simți totul, de parcă toate simțurile ți-ar fi activate.
Sunetele sunt diferite de tot ce-ai auzit vreodată.
Mirosurile, viteza, felul în care se simte motocicleta,
felul în care simte pista și apoi, la o simplă răsucire de accelerație,
pur și simplu dai viață animalului ăstuia sălbatic.
Felul în care băieții mergeau pe pistă...
N-am mai văzut așa ceva. Ideea de a filma board track,
felul în care o facem noi, să faci parte din asta,
să duci camera acolo și poți trăi experiența
de parcă ai merge chiar cu pilotul... A fost o experiență incredibilă.
Trebuie să că spun că, uitându-mă la tot sezonul ăsta...
E ciudat rău să spun asta, dar m-am uitat la el,
știind cât de mult am muncit...
Pur și simplu mi-au dat lacrimile.
Și e cel mai nebunesc lucru.
Mă uit la niște motociclete și-mi dau lacrimile pentru că știu
câți oameni au muncit din greu ca motoarele astea să funcționeze,
ca să pot arăta lumii întreaga experiență,
să-mi adun toți prietenii laolaltă. A fost pur și simplu extraordinar.
Am văzut cum totul, până la apusul soarelui,
am văzut toată energia din jur, frate.
Sunt recunoscător. Atât de recunoscător...
Subtitrarea: FAST TITLES MEDIA