‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Bună!
‎Ce cânți?
‎Imnul școlii.
‎Cânți partitura sopranei.
‎Ar trebui să cânți linia melodică. ‎Tu ești tenor, nu?
‎Da.
‎Simon, tu nu știi să citești notele?
‎Nu, încerc să învăț.
‎Ai cântat frumos mai devreme.
‎Cânt după ureche.
‎Îmi arăți tu?
‎- Pardon! ‎- Nu-i nimic.
‎Ia să te văd! Acum știi.
‎Bine.
‎Nu, începe cu astea trei.
‎Așa, bravo!
‎Deci…
‎În legătură cu vineri…
‎A fost…
‎- Voiam să spun că… ‎- Ar trebui să uităm ce s-a întâmplat.
‎Ți-am spus atunci că nu sunt…
‎- Nu sunt așa. ‎- Da.
‎- Înțelegi ce spun? ‎- Da, înțeleg.
‎- Eu… ‎- Sigur?
‎E în regulă. Trebuie să plec.
‎- Dar vreau să fim prieteni. ‎- Bine.
‎Începe ora. Trebuie să plec.
‎Bine, Felice! Privirea în față! ‎Controlează ritmul!
‎Nu șovăi! Impune-te fără frică!
‎Bine, destul pe ziua de azi!
‎De ce nu mă ascultă?
‎Îți înțeleg frustrarea, ‎dar calul e stresat.
‎Să-l lăsăm să se odihnească. ‎Reluăm săptămâna viitoare.
‎Hai, băiete!
‎Bine.
‎- Vin ai tăi la Ziua Părinților? ‎- Vine mama.
‎- Tata, nu. ‎- De ce nu vine?
‎Am rupt legăturile cu el.
‎- Nici Simon nu vorbește cu el? ‎- Nici.
‎De ce?
‎E un om rău.
‎Nu are grijă de propria persoană ‎și îi face se sufere pe ceilalți.
‎Bravo!
‎Mai moale la săritură!
‎Te rog.
‎Tata vrea doar să iau note mari.
‎Îl ții puțin?
‎- Mama crede că pot să sar 1,2 m. ‎- Dar nu poți.
‎Nu.
‎Haideți, băieți!
‎Sunt în formă anul ăsta.
‎Da, dar noi îi întrecem. ‎Avem sânge albastru în echipă.
‎Abia aștept s-o văd pe regină.
‎- N-am mai văzut-o de mult. ‎- Nu vine.
‎Cum? Dar e Ziua Părinților.
‎Da, dar au o vizită de stat.
‎Înțeleg. Transmite-le salutările mele.
‎- Bravo pentru azi! ‎- Poftim?
‎Bravo!
‎Mulțumesc.
‎Bravo, toată lumea! Gata pe ziua de azi!
‎Bună!
‎Te simți bine?
‎Weekendul ăsta elevii pot pleca acasă.
‎Ce vreau să spun…
‎Mâine părinții mai rămân puțin după prânz.
‎Iar vineri își iau copiii acasă…
‎în weekend.
‎Mulțumesc că mi-ai explicat programul.
‎Vreau să zic…
‎Nu va fi multă lume aici.
‎Și?
‎Dacă aș rămâne…
‎ai…
‎vrea să îmi ții companie?
‎Doar noi doi.
‎Nu spuneai să uităm ce s-a întâmplat?
‎Retrag ce am zis.
‎Bine.
‎Bine. Super!
‎Ne vedem sâmbătă.
‎- Sara, hai să mergem! ‎- Spală-ți farfuria!
‎- Acum, Sara! ‎- Bine.
‎Te ajut, dacă vrei.
‎Ți-l strâng la spate?
‎Nu.
‎- Îți intră în ochi. ‎- Nu vreau coadă.
‎Ai treabă după școală sau vii la masă?
‎Nu știu, cred că rămân la grajduri.
‎MEDIAȚII MATEMATICĂ, 5 ORE A 880 COROANE
‎5.500 COROANE
‎- Asta e așezarea la masă. ‎- Bine.
‎Bun.
‎Nu-mi văd capul de treabă. ‎Nu am timp de tine.
‎Am cerut și o masă afară.
‎August!
‎- Asta e pentru când vin. ‎- Scuze!
‎Când îmi dai banii?
‎Când?
‎Îți dau un sfat: ‎nu cheltui dacă nu ai bani.
‎Dacă nu îmi dai banii…
‎Ce îmi faci?
‎Mă spui directoarei? Mă pârăști?
‎Nu ești genul.
‎Bună!
‎Vincent!
‎Tată!
‎Nu puteți parca aici.
‎Duceți mașina în parcare.
‎Dumnealui nu a dat faliment?
‎Precis e un om cumsecade.
‎- Uite-l! ‎- Da.
‎- Scuză întârzierea! ‎- Sigur.
‎- Ne-am rătăcit. ‎- Din cauza mea.
‎- Rickard. ‎- August.
‎Mergem?
‎Purtăm cu noi al Suediei steag
‎Când rătăcim pe străin meleag
‎El ne dă nădejde și credință
‎La vatră să venim cu trebuință
‎Ne găsim cu brațele deschise
‎Legați de prietenii strânse
‎De spirit suntem adânc pătrunși
‎Acasă când ne vedem ajunși
‎- Louise? Bună! ‎- Bună!
‎- Nu ne-am văzut de mult. ‎- Da, mă bucur să te văd.
‎- Și eu. ‎- A fost frumos.
‎Putem vorbi puțin între patru ochi?
‎Da.
‎Pe aici.
‎Arată exact ca pe vremea mea.
‎Mie îmi e cam mare, ‎dar ție ți-ar sta bine.
‎E superbă. Mulțumesc.
‎Povestește-mi tot!
‎- Toate bune. ‎- Da?
‎- E grozav. ‎- Bine.
‎- Îmi place aici. ‎- Și lui Wilhelm?
‎- Cred că da. ‎- Crezi?
‎Ce e? Hai, spune-mi!
‎Percep ceva pozitiv.
‎- Din partea lui? ‎- Da.
‎- În ce fel? ‎- Știi tu…
‎Priviri, gesturi… Știi?
‎Da, știu prea bine.
‎Îți apreciază toate postările.
‎Da.
‎E îmbucurător. Foarte îmbucurător.
‎- Să mă ții la curent! ‎- Da.
‎- Promiți? ‎- Promit.
‎Bun!
‎Draga mea…
‎Zâmbiți larg!
‎Mă scuzați.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Prânzul nu e deschis pentru toți azi. ‎E Ziua Părinților.
‎Dar de asta am venit.
‎Nu e pentru elevii externi.
‎- Doar pentru interni. ‎- Dar a venit mama.
‎Înțeleg. Pesemne e important pentru ea.
‎Lăsați, găsesc eu o soluție. ‎Mutăm niște mese și vă facem loc.
‎Mâncăm peste o oră.
‎Vă dau de știre.
‎- Naiba să-l ia! ‎- Nu te enerva, calmează-te.
‎Să facem una stând de vorbă.
‎Fă-te că îți spun ceva.
‎- Mulțumesc. ‎- Grozav! Am de dat un telefon. Scuze!
‎Nu poți să te ascunzi în cameră. ‎Ieși printre oameni.
‎Nu am putere ‎să fac conversație cu toată lumea.
‎Hai că nu e așa de greu.
‎Va părea ciudat dacă nu te arăți.
‎Pentru mine e ciudat să mă arăt, Erik.
‎Ești fraier rău. Nu e deloc greu.
‎Dai și tu noroc ‎și te prefaci că ești altcineva.
‎Ne vedem în weekend.
‎Păi…
‎Aveam de gând să îți spun.
‎Aș rămâne aici în weekend.
‎Poftim? De ce?
‎Ca să învăț.
‎Am rămas în urmă, trebuie să recuperez.
‎Ce e?
‎Tu, frățiorul meu, o să rămâi la școală?
‎Da. Ce e așa ciudat?
‎Ai cunoscut pe cineva.
‎Alo?
‎Eu…
‎Bine, da! Dar…
‎Nu suntem împreună. ‎Nici nu știu ce e între noi.
‎Înțeleg. Nu e nevoie să-mi explici. ‎Nu îmi trebuie amănunte.
‎Ascultă, savurează clipa!
‎Până nu începe toată lumea ‎să își dea cu părerea.
‎Lumea e interesată de urmașul la tron.
‎De ce stai botos în cameră ‎când poți să fii cu drăguța ta?
‎Du-te naiba! Nu am „drăguță”.
‎Dar cum îi spui?
‎Pa, Erik! Ești agasant. Pa!
‎Nu intru. Nu suntem invitați. ‎Ducă-se naiba!
‎Termină!
‎Nu-i nimic, a fost o neînțelegere. ‎Se întâmplă.
‎În regulă, poftiți! Bine ați venit!
‎Bine.
‎Hai, dragule!
‎Mulțumesc frumos!
‎Bunica, mama și eu.
‎Felice e a patra generație ‎care învață la Hillerska.
‎Într-adevăr?
‎E și a patra generație de călărețe.
‎Eu trăiam practic la grajduri.
‎Mereu mă găseai acolo. ‎Hipismul oțelește caracterul.
‎Ce planuri de viitor ai?
‎Să intru la Universitatea Alnarp.
‎Vreau să studiez economia agricolă ‎și managementul.
‎Vreau să dezvolt și să modernizez ‎moșia Ărnäs, să duc mai departe tradiția.
‎Pardon! Nu e nevoie.
‎Cred că plesniți de mândrie ca tată.
‎- Nu e fiul meu. ‎- Nu e tatăl meu.
‎- Dar mă simt inspirat de… ‎- Tata a fost Carl Johan Horn de Årnäs.
‎Suntem stăpâni la Årnäs din 1768. ‎Intenționez să onorez trecutul.
‎August?
‎Avem de vorbim mai târziu, ‎între patru ochi.
‎Taci.
‎Credeam că va sta lângă tine.
‎- Bună, Wilhelm! ‎- Bună, Felice!
‎- Pot să stau lângă voi? ‎- Da.
‎Bună, Smysan!
‎Poppe.
‎Mamă, el e Wilhelm.
‎Wilhelm, ea e mama.
‎Adică Linda.
‎- Bună, Linda! Mă bucur să te cunosc. ‎- Asemenea.
‎Cred că sunt singura ‎de aici care nu știe pe nimeni.
‎Știi acum.
‎- Aici suntem ca o familie. ‎- Adevărat.
‎Mai călărești, Wilhelm?
‎- Uneori. Acum sunt în echipa de canotaj. ‎- Desigur. La fel ca Erik.
‎- Sara călărește. ‎- Da? Ce drăguț!
‎- Ce cal ai? ‎- Nu am cal. Îl călăresc pe Rousseau.
‎Călărești calul lui Felice?
‎Eu îl călăresc pe Rousseau.
‎Îl călăresc dimineața ‎și aproape în fiecare seară.
‎Îi curăț boxa, îi dau să mănânce… ‎Eu îl călăresc.
‎De ce îl călărești tu?
‎Fiindcă Felice nu vrea.
‎Felice?
‎Mă scuzați.
‎Nu trebuie să spui și tu totul.
‎Te simți bine?
‎Felice?
‎Vorbește cu mine.
‎Nu sunt în stare să fac nimic ca lumea.
‎Nu e adevărat.
‎Toată lumea te crede perfectă.
‎Știi, nu?
‎Și tu mă crezi așa?
‎Bineînțeles.
‎Nu…
‎Nu asta…
‎Voiam să spun…
‎Mi-a plăcut mult prânzul.
‎Ce e? Au fost drăguți.
‎Trebuie să poți plăti două semestre.
‎- Credeam că o poți rezolva. ‎- Nu am resurse.
‎Va trebui să vinzi din bunuri.
‎Sunt destule la Årnäs.
‎Terenuri, opere de artă…
‎Ți-ai plăti taxele școlare ‎cu vârf și îndesat.
‎Mai bine mor.
‎Nici Carl Johan n-a mai putut trăi ‎doar din nume.
‎Nici tu nu i-ai făcut viața ușoară.
‎- Ascultă… ‎- Nu.
‎Bine.
‎Acum știu cât însemn pentru tine.
‎Super!
‎- N-am nevoie de tine. ‎- Te poți baza pe mine.
‎Ba nu. Așa a fost mereu. ‎Îmi port singur de grijă.
‎Du-te acasă! Rămân la internat în weekend.
‎Duceți-vă, eu mai am ceva de făcut.
‎- Nu vii cu noi? ‎- O să iau autobuzul.
‎Hei!
‎August!
‎Nu acum!
‎Oprește-te când vorbesc cu tine!
‎- Ai să-mi dai bani. ‎- Tu îmi ești dator pentru azi.
‎Ce? Măcar zi-mi când mi-i dai.
‎Lasă-mă în pace!
‎Ești dus cu pluta.
‎Ne vedem mâine.
‎Au plecat.
‎Am datorii la tata și la școală ‎fiindcă nu-mi dă banii.
‎Ai zis că nu te duci la Micke. ‎Știi că îți aduce doar belele.
‎- I-ai furat și medicamentele. ‎- Da, știu.
‎Pentru August, banii ăia sunt mărunțiș. ‎Își bate joc de mine.
‎Bine, și ce facem?
‎- Trebuie să vadă că nu e de glumă. ‎- Mergem și vorbim cu el.
‎August, hai să mergem!
‎Și dă-i înainte cu vorba!
‎Ar face bine să trimită tot ce „a uitat”. ‎E spre binele lui.
‎Da.
‎Ce naiba faci aici?
‎August.
‎Transferă-mi banii acum.
‎Văd că ți-ai adus gangsterii.
‎- Mă ameninți? ‎- Dă-mi mobilul tău.
‎Îmi dai banii chiar acum.
‎Du-te acasă.
‎Boul dracului! Ce morții mă-tii ai?
‎- Ce te-apucă, băi? Termină! ‎- E mișto să-ți bați joc de cei ca mine?
‎Ești dement, în pana mea!
‎M-am săturat de fițele tale!
‎Lasă-l, Simon!
‎Am nevoie de bani!
‎Simon!
‎Dă-mi drumul!
‎- Simon! ‎- Dă-mi drumul!
‎Ce faci?
‎Își bate joc de mine.
‎Îmi vreau banii!
‎Ce nu pricepi?
‎Dacă îi aveam, ți-i dădeam.
‎N-am bani. Ai mei sunt faliți. ‎Nu mi-a rămas nimic.
‎Da?
‎Nu-mi pasă. O să-mi dai banii.
‎Nu știu ce îți fac ăia la școală, ‎dar nu ești mai breaz decât el.
‎- Deci… ‎- Lasă.
‎- Bună! ‎- Bună, scumpule!
‎- Toate bune? ‎- Da.
‎Pe unde ai umblat?
‎Ce m-ai speriat!
‎La școală.
‎Cu Wilhelm?
‎Am văzut ce priviri vă aruncați.
‎De ce vă ascundeți?
‎Așa vrea el.
‎E mai complicat.
‎- Am jurat că n-o să avem secrete. ‎- Știu.
‎Voiam să-ți spun.
‎Dar uneori e mai bine să taci ‎dacă nu ești întrebat. Înțelegi?
‎Să nu spui nimănui.
‎Promit.
‎Îți place de el?
‎- Ce? ‎- Hai, zi!
‎- Clar îți place. ‎- Ba nu…
‎Fii cuminte!
‎- Vreau să știu totul! ‎- Nu.
‎- Ați făcut ceva? ‎- Las-o baltă, Sara.
‎- L-ai sărutat pe prinț? ‎- Taci!
‎- Te rog! ‎- Nu.
‎- Bine, îți spun. ‎- Zi!
‎- Îți spun mâine. ‎- Dar…!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Pot să intru?
‎Da, sigur.
‎Știu că te interesez, așa că…
‎Iată-mă!
‎- Să ai o zi frumoasă! ‎- Și tu, mamă!
‎Mersi.
‎Vezi că azi dorm la Ayub.
‎Bine.
‎Părinții noștri se știu de când erau mici.
‎Au fost cuplați vreun an.
‎Ce chestie! Nu știam.
‎- Da, tocmai. ‎- Tu de când știi?
‎Eu am aflat doar fiindcă…
‎ți-a recunoscut tata numele de familie.
‎Aha.
‎Așa explică senzația de flirt dintre ei.
‎PUTEM SĂ VORBIM?
‎- Bună! ‎- Bună!
‎August rămâne în weekend.
‎Am auzit când a spus. ‎O să stea pe capul meu.
‎Așa că…
‎ce zici?
‎Că nu mai am cum să stau aici.
‎Deci…
‎Crezi…
‎că ar fi posibil…
‎să vin eu la Bjärstad?
‎La mine?
‎Vreau doar…
‎să fiu cu tine.
‎Cu mine și cu maică-mea?
‎Exact.
‎E de gașcă.
‎Ești bine?
‎Uite-l!
‎Săracul!
‎- O fi văzut? ‎- Nu cred.
‎- Să-i spunem ceva? ‎- Mai bine nu.
‎Wilhelm!
‎Wilhelm, vrei…
‎să vii cu mine?
‎- Despre ce e vorba? ‎- Vino cu mine, te rog.
‎Bună!
‎- Despre ce e vorba? ‎- Ia loc, Wilhelm.
‎Am făcut ceva?
‎Da, e aici.
‎Wilhelm la telefon.
‎Wilhelm, sunt mama.
‎Bună.
‎Ce este?
‎E vorba…
‎E vorba de Erik.
‎Mergea prea repede și a pierdut controlul.
‎Ce?
‎A făcut accident cu mașina.
‎Dar…
‎Wilhelm…
‎A murit Erik.
‎Subtitrarea: Steliana Palade