‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫היי.‬
‫מה זה השיר הזה?‬
‫אה, ההמנון של הילרסקה.‬
‫אתה מנגן את תפקיד הסופרן.‬
‫אתה צריך לנגן את המלודיה. אתה טנור, לא?‬
‫כן.‬
‫סימון. אתה לא יודע לקרוא תווים?‬
‫לא, אני מנסה ללמוד.‬
‫אבל שמעתי אותך מנגן ממש יפה.‬
‫אני מנגן רק משמיעה, אבל…‬
‫תראה לי איך. נגן.‬
‫סליחה.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫נראה אותך, עכשיו כשאתה יודע איך.‬
‫כן.‬
‫לא, תתחיל עם שלושת אלה.‬
‫כן, יפה מאוד!‬
‫אז…‬
‫בקשר למה שקרה בשישי…‬
‫זה היה…‬
‫רציתי לומר…‬ ‫-אולי כדאי שנשכח מזה.‬
‫כי אמרתי ש… אתה יודע, אני לא…‬
‫אני לא כזה.‬ ‫-כן.‬
‫אתה מבין אותי?‬ ‫-כן, אני מבין.‬
‫אני…‬ ‫-בטוח?‬
‫זה בסדר. אני צריך ללכת.‬
‫אני עדיין רוצה שנהיה חברים.‬ ‫-בטח.‬
‫השיעור תכף מתחיל, אז אני חייב לזוז.‬
‫יפה מאוד, פליס. מבט קדימה ושליטה בקצב.‬
‫אל תהססי עכשיו. תשתלטי עליו ואל תפחדי.‬
‫טוב, מספיק להיום.‬
‫למה הוא לא מקשיב לי?‬
‫אני מבין שאת מתוסכלת, אבל הוא לחוץ.‬
‫ניתן לרוסו לנוח ונמשיך שוב מחר. בסדר?‬
‫בוא. בוא, חמוד.‬
‫יופי.‬
‫ההורים שלך מגיעים ליום ההורים?‬ ‫-אימא שלי תבוא.‬
‫אבא שלי לא.‬ ‫-למה לא?‬
‫כי אני לא בקשר איתו.‬
‫אה. גם סימון לא בקשר איתו?‬ ‫-לא.‬
‫למה לא?‬
‫כי הוא בנאדם חולה‬
‫שלא יכול לטפל בעצמו,‬ ‫וכל הסובבים אותו סובלים מכך.‬
‫יפה מאוד.‬
‫תשתחררי בקפיצה.‬
‫בבקשה.‬
‫אבא שלי רק רוצה שאקבל ציונים טובים.‬
‫תחזיקי אותו רגע.‬
‫אימא שלי חושבת‬ ‫שאני קופצת משוכות של 120 ס"מ.‬
‫אבל את לא יכולה.‬
‫לא.‬
‫קדימה, חבר'ה!‬
‫הם בכושר טוב השנה.‬
‫כן, אבל אנחנו טובים יותר.‬ ‫יש לנו דם כחול בקבוצה.‬
‫אני כבר מחכה לראות את המלכה.‬
‫עבר הרבה זמן.‬ ‫-הם לא באים.‬
‫מה? אבל זה יום הורים.‬
‫כן, אבל יש להם איזושהי שליחות.‬
‫הבנתי. תמסור להם ד"ש.‬
‫עבודה טובה היום.‬
‫עבודה טובה.‬
‫תודה.‬
‫עבודה טובה, כולם!‬ ‫זה היה התרגיל האחרון להיום.‬
‫היי.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כולנו יכולים ללכת הביתה בסוף השבוע הזה.‬
‫אז…‬
‫אחרי ארוחת הצוהריים מחר,‬ ‫ההורים יישארו קצת…‬
‫…ואז ייקחו את הילדים הביתה‬
‫לסוף השבוע.‬
‫תודה על... ההסבר על לוח הזמנים.‬
‫התכוונתי לומר ש…‬
‫לא יהיו כאן אנשים.‬
‫אז?‬
‫אם אשאר כאן…‬
‫אולי…‬
‫…תרצה לארח לי חברה?‬
‫רק אני ואתה.‬
‫מה קרה ל"בוא נשכח מזה"?‬
‫התחרטתי.‬
‫טוב.‬
‫טוב. מעולה.‬
‫נתראה בסופ"ש.‬
‫אנחנו צריכים לצאת, שרה.‬ ‫-תפנה את הצלחת שלך.‬
‫שרה, עכשיו!‬ ‫-כן.‬
‫אני אעזור לך אם את רוצה.‬
‫בואי נמשוך את השיער שלך לאחור, ככה.‬
‫לא, אני לא רוצה.‬
‫השיער מסתיר לך את הפנים.‬ ‫-אני לא רוצה ככה.‬
‫את עושה משהו אחרי הלימודים,‬
‫או שתחזרי הביתה לארוחת ערב?‬
‫לא יודעת.‬ ‫נראה לי שאהיה באורוות אחרי הלימודים.‬
‫- שיעורים פרטיים במתמטיקה‬ ‫5 ש' במחיר 880 כתר לשיעור -‬
‫- 5,500 כתר -‬
‫אלה סידורי הישיבה.‬ ‫-כן.‬
‫יופי.‬
‫יש לי הרבה עבודה. אין לי זמן בשבילך.‬
‫ביקשתי גם שולחן בחוץ.‬
‫אוגוסט!‬
‫זה לקבלת הפנים.‬ ‫-סליחה.‬
‫מתי אקבל את הכסף שלי?‬
‫מתי?‬
‫הנה עצה קטנה. אל תבזבז כסף שאין לך.‬
‫תחזיר לי את הכסף, או ש…‬
‫או שמה?‬
‫תדווח למנהלת? תלשין עליי?‬
‫אתה לא כזה.‬
‫היי!‬
‫וינסנט!‬
‫אבא.‬
‫את לא יכולה לחנות כאן.‬
‫תשתמשי בחניון.‬
‫זה לא ההוא שפשט רגל?‬
‫אני בטוחה שהוא נחמד מאוד.‬
‫הנה הוא!‬ ‫-כן.‬
‫סליחה על האיחור.‬ ‫-לא נורא.‬
‫טעינו בדרך.‬ ‫-לא, זה באשמתי.‬
‫ריצ'רד.‬ ‫-אוגוסט.‬
‫שנלך?‬
‫"בגאווה נישא את דגל האומה‬
‫בכל קצוות תבל‬
‫תקווה ואמונה ממלאות את ליבנו‬
‫בדרכנו אל ארץ מולדתנו‬
‫כשאנו מקבלים בזרועות פתוחות את כולם‬
‫ורואים חבר בכל אדם‬
‫הרוח של הילרסקה תחת כנפנו‬
‫כשאנו נפגשים בין כותלי ביתנו"‬
‫לואיס? שלום.‬ ‫-היי.‬
‫מזמן לא התראינו.‬ ‫-כן, טוב לראות אותך.‬
‫גם אותך.‬ ‫-זה היה יפהפה.‬
‫נוכל לדבר בפרטיות לרגע?‬
‫כן.‬
‫מכאן.‬
‫המקום הזה לא השתנה כלל.‬
‫זה קצת גדול עליי,‬ ‫אבל אני חושבת שזה ייראה מצוין עלייך.‬
‫זה ממש יפה. תודה.‬
‫עכשיו, ספרי לי הכול.‬
‫הכול בסדר.‬ ‫-כן?‬
‫מצוין.‬ ‫-יופי.‬
‫אני ממש מאושרת כאן.‬ ‫-גם וילהלם מאושר כאן?‬
‫אני חושבת שכן.‬ ‫-"חושבת"?‬
‫מה? קדימה, ספרי לי.‬
‫אני חושבת שיש וייבים טובים.‬
‫וייבים טובים, ממנו?‬ ‫-כן.‬
‫מאיזה סוג?‬ ‫-טוב, את יודעת.‬
‫מבטים ודברים, את מבינה?‬
‫כן, אני מבינה בהחלט.‬ ‫והוא עושה "לייק" לכל הפוסטים שלך.‬
‫כן.‬
‫זה מרגש. ממש מרגש.‬
‫תעדכני אותי.‬ ‫-אעדכן.‬
‫מבטיחה?‬ ‫-אני מבטיחה.‬
‫יופי.‬
‫מתוקה שלי…‬
‫חיוך גדול של הילרסקה!‬
‫סליחה.‬
‫שלום.‬ ‫-היי.‬
‫ארוחת הצוהריים היום‬ ‫לא פתוחה לכולם, כי זה יום הורים.‬
‫אבל בשביל זה באנו.‬
‫זה לא לתלמידי חוץ.‬
‫זה לתלמידי הפנימייה.‬ ‫-אבל אימא שלנו כאן.‬
‫הבנתי. זה בוודאי חשוב לה.‬
‫יודעים מה? אני אסדר משהו.‬
‫נזיז כמה שולחנות ונסדר לכם מקום.‬ ‫הארוחה תוגש בעוד שעה.‬
‫אני אעדכן אתכם.‬
‫לעזאזל.‬ ‫-די. עזוב את זה.‬
‫בוא נצלם בזמן שאנחנו מדברים.‬
‫תעמיד פנים שאני אומר לך משהו.‬
‫תודה.‬ ‫-מעולה.‬
‫אני צריך לעשות טלפון. תסלח לי.‬
‫אתה לא יכול להישאר בחדר שלך.‬ ‫צא החוצה ותצטרף לכולם.‬
‫לא, אני לא יכול להתמודד עם זה‬ ‫שאני צריך לדבר עם כולם.‬
‫בחייך, זה לא כזה קשה.‬
‫זה ייראה מוזר אם לא תופיע.‬
‫מבחינתי יהיה מוזר להופיע, אריק.‬
‫אתה כזה עלוב. זה לא כזה קשה.‬
‫פשוט תלחץ כמה ידיים.‬ ‫תעמיד פנים שאתה מישהו אחר.‬
‫נתראה בסוף השבוע.‬
‫אבל…‬
‫רציתי לדבר איתך בקשר לזה.‬
‫אתה מבין, התכוונתי להישאר כאן בסופ"ש.‬
‫מה? למה?‬
‫סתם כדי ללמוד.‬
‫אני קצת מפגר בחומר,‬ ‫אז אני צריך להדביק את הפער.‬
‫מה?‬
‫אתה, אחי הקטן, מתכוון להישאר בבית הספר?‬
‫כן. מה כל כך מוזר בזה?‬
‫היכרת מישהי.‬
‫הלו?‬
‫אני…‬
‫טוב, נכון! אבל אני…‬
‫אנחנו לא זוג או משהו.‬ ‫אני לא באמת יודע מה קורה.‬
‫אני מבין. לא צריך להסביר.‬ ‫אני לא צריך לשמוע את הפרטים.‬
‫תקשיב, תיהנה מזה.‬
‫עד שכולם יחליטו לגבש דעה בנושא.‬
‫הם מתעניינים רק בך, יורש העצר.‬
‫למה אתה מסתגר בחדר‬ ‫כשאתה יכול להיות עם מושא ההתאהבות שלך?‬
‫לך תזדיין. זו לא. התאהבות.‬
‫אז איך תקרא לזה?‬
‫ביי, אריק. ביי. אתה מעצבן. ביי.‬
‫אני לא נכנס.‬ ‫אנחנו אפילו לא מוזמנים. זין על זה.‬
‫תפסיק.‬
‫זה בסדר. זו הייתה אי הבנה. זה קורה.‬
‫טוב, הכול מסודר. בואו.‬
‫טוב.‬
‫בוא, מתוק.‬
‫תודה רבה לך.‬
‫סבתא שלי, אימא שלי ואני.‬
‫אז פליס היא הדור הרביעי שלומד בהילרסקה.‬ ‫-באמת?‬
‫היא גם הדור הרביעי של רוכבות.‬
‫האורוות ממש היו הבית השני שלי.‬
‫הייתי שם כל הזמן.‬ ‫זו דרך מצוינת לעיצוב האופי.‬
‫מה התוכניות שלך לעתיד?‬
‫אני רוצה ללמוד באלנארפ.‬
‫אני רוצה ללמוד כלכלת חקלאות וניהול.‬
‫אני רוצה לפתח ולקדם את אורנס.‬ ‫להמשיך את המורשת המשפחתית.‬
‫סליחה.‬ ‫-תודה.‬
‫אתה בוודאי אבא גאה מאוד.‬
‫הוא לא הבן שלי.‬ ‫-הוא לא אבא שלי.‬
‫אבל אני שואב הרבה השראה מ…‬ ‫-אבי היה קארל יוהאן הורן מאורנס.‬
‫אורנס בבעלות המשפחה שלנו מאז 1768,‬ ‫ואני מתכוון לכבד את המסורת.‬
‫אוגוסט?‬
‫אני צריכה לדבר איתך יותר מאוחר. בפרטיות.‬
‫חשבתי שהוא ישב לידך.‬
‫היי, וילהלם.‬ ‫-היי, פליס.‬
‫אפשר להצטרף אליכם?‬
‫כן.‬
‫היי, סמיסן.‬ ‫-היי.‬
‫פופה.‬
‫אימא, תכירי את וילהלם.‬
‫וילהלם, אימא שלי.‬
‫כלומר, לינדה.‬
‫היי, לינדה. וילהלם. נעים מאוד.‬
‫גם לי.‬
‫אני חושבת שאני האדם היחיד כאן‬ ‫שלא מכיר אף אחד.‬
‫אז עכשיו את מכירה.‬
‫כולנו כמו משפחה כאן.‬ ‫-זה נכון.‬
‫אתה עדיין רוכב, וילהלם?‬
‫לפעמים. אני בנבחרת החתירה עכשיו.‬
‫כמובן. כמו אריק.‬
‫שרה רוכבת.‬ ‫-כן? איזה יופי.‬
‫איזה סוס יש לך?‬ ‫-אין לי סוס משלי. אני רוכבת על רוסו.‬
‫אז את רוכבת על הסוס של פליס?‬
‫אני רוכבת על רוסו.‬
‫אני רוכבת עליו כל בוקר, וכמעט כל ערב.‬
‫אני מנקה את התא שלו באורווה,‬ ‫אני מאכילה אותו… אני רוכבת עליו.‬
‫למה את רוכבת על רוסו?‬
‫כי פליס לא רוצה לעשות את זה.‬
‫פליס?‬
‫תסלחו לי.‬
‫סליחה.‬
‫יש דברים שלא צריך לספר.‬
‫פליס, את בסדר?‬
‫היי.‬
‫דברי איתי.‬
‫אני לא מצליחה לעשות שום דבר כמו שצריך.‬ ‫-זה לא נכון.‬
‫כולם חושבים שאת מושלמת.‬ ‫את יודעת את זה, לא?‬
‫גם אתה חושב ככה?‬
‫ברור.‬
‫אני…‬
‫לא התכוונתי…‬
‫רק התכוונתי…‬
‫היי.‬
‫מה? הם היו נחמדים.‬
‫את חייבת לשלם על שני סמסטרים.‬
‫חשבתי שתוכלי לסדר את זה.‬ ‫-אין לי סכומים כאלה.‬
‫תצטרך להנזיל כמה נכסים.‬ ‫יש דברים באורנס,‬
‫אדמות, אמנות…‬ ‫תקבל עליהם פי כמה יותר משכר הלימוד.‬
‫אני מעדיף למות.‬
‫אפילו קארל יוהאן לא הצליח בסוף‬ ‫לשרוד בזכות שם המשפחה שלו.‬
‫את בהחלט לא הקלת עליו.‬
‫היי…‬ ‫-די.‬
‫טוב. בסדר.‬
‫עכשיו אני יודע כמה אני חשוב לך.‬
‫מעולה.‬
‫אני לא צריך אותך.‬ ‫-אתה יכול לסמוך עליי.‬
‫לא, מעולם לא הזדקקתי לך.‬ ‫אני יכול לדאוג לעצמי.‬
‫את יכולה לנסוע הביתה.‬ ‫אני נשאר כאן בסוף השבוע.‬
‫תשמעו, אתן יכולות ללכת. יש לי משהו לסדר.‬
‫אתה לא בא?‬ ‫-זה בסדר. אחזור באוטובוס מאוחר יותר.‬
‫היי!‬
‫אוגוסט!‬
‫לא עכשיו, טוב?‬
‫עצור, אני מדבר איתך.‬
‫אתה חייב לי כסף.‬ ‫-אתה חייב לי אחרי כל מה שעשיתי למענך היום.‬
‫מה? לפחות תגיד לי מתי יהיה לך את הכסף.‬
‫רד ממני, טוב?‬
‫אתה פסיכי לגמרי!‬
‫נתראה מחר.‬
‫הם הלכו.‬
‫עכשיו אני חייב גם לאבא שלי וגם לביה"ס,‬ ‫כי הוא לא משלם לי.‬
‫אבל אמרת שלא תלך למיקה.‬ ‫אתה יודע שרק צרות יוצאות מזה.‬
‫ואז גנבת לו את התרופות?‬ ‫-אני יודע.‬
‫זה כסף קטן מבחינתו.‬ ‫הוא סתם עושה את זה כדי לשגע אותי.‬
‫טוב, אז… מה נעשה?‬
‫הוא צריך לדעת שאני רציני.‬ ‫-בואו נלך לדבר איתו.‬
‫אוגוסט, קדימה. צריך לזוז.‬
‫והוא פשוט ממשיך וממשיך,‬
‫ואז המורה מוסיף משהו שהוא שכח, בשבילו.‬
‫כן.‬
‫מה לעזאזל אתם עושים פה?‬
‫אוגוסט.‬
‫תעביר לי את הכסף עכשיו.‬
‫אני רואה שהבאת איתך בריונים.‬
‫אתם מאיימים עליי?‬ ‫-תן לי את הטלפון שלך.‬
‫אתה תעביר לי את הכסף עכשיו.‬
‫פשוט לכו הביתה.‬
‫מה הבעיה שלך, לעזאזל?!‬
‫מה אתה מנסה לעשות?‬
‫תפסיק!‬ ‫-אתה נהנה לדפוק אנשים כמוני?‬
‫אתה משוגע!‬
‫כל כך נמאס לי ממך!‬
‫תפסיק, סימון.‬
‫אני צריך את הכסף שלי!‬
‫סימון.‬
‫עזוב אותי!‬ ‫-סימון!‬
‫סימון.‬ ‫-עזוב אותי!‬
‫מה אתה עושה?‬
‫הוא משחק איתי!‬
‫אני רוצה את הכסף שלי!‬
‫אתה לא מבין?‬
‫אם היה לי כסף, הייתי נותן לך.‬
‫אין לי כסף. המשפחה שלי מרוששת.‬ ‫לא נשאר לי כלום.‬
‫בסדר?‬
‫לא מעניין אותי. אתה תשלם לי.‬
‫אני לא יודעת מה עושים לך בבית הספר הזה,‬ ‫אבל אתה לא יותר טוב ממנו.‬
‫אז זה…‬ ‫-זה בסדר.‬
‫היי.‬ ‫-היי, מתוק.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫איפה היית?‬
‫אלוהים, הפחדת אותי.‬
‫בבית הספר.‬
‫היית עם וילהלם?‬
‫ראיתי איך אתם מסתכלים זה על זה.‬
‫למה אתם מסתתרים?‬
‫זה מה שהוא רוצה.‬
‫זה מסובך.‬
‫היה לנו הסכם, בלי סודות.‬ ‫-אני יודע.‬
‫רציתי לספר לך.‬
‫עדיף לשתוק אם אף אחד לא שואל.‬
‫את מבינה?‬
‫אל תספרי לאף אחד.‬
‫אני מבטיחה.‬
‫אתה מחבב אותו?‬
‫מה?‬ ‫-נו.‬
‫בטח שכן.‬ ‫-לא, אני…‬
‫תפסיק!‬
‫בחייך, אני רוצה לדעת הכול!‬ ‫-לא!‬
‫משהו קרה כבר?‬ ‫-תפסיקי, שרה.‬
‫נישקת את הנסיך?‬ ‫-תפסיקי!‬
‫בבקשה!‬ ‫-לא.‬
‫אספר לך הכול.‬ ‫-טוב, קדימה.‬
‫אספר לך, מחר.‬ ‫-אבל…‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אפשר להיכנס?‬
‫כן, בטח.‬
‫אני יודעת שאתה מעוניין, אז…‬
‫טוב, הנה אני.‬
‫שיהיה לך יום נעים.‬ ‫-גם לך, אימא.‬
‫תודה.‬
‫אגב, אני… אשן אצל איוב הערב.‬ ‫-טוב.‬
‫אבל העניין הוא שההורים שלנו…‬ ‫-זה לא יכול להיות מישהו אחר.‬
‫הם היו זוג במשך שנה.‬
‫אף אחד אחר לא יודע.‬
‫אני יודע.‬ ‫-כמה זמן אתה יודע?‬
‫אני רק יודע בגלל ש…‬
‫…אבא שלי זיהה את השם שלך.‬
‫טוב.‬
‫- וילהלם: היי, אנחנו יכולים לדבר? -‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אוגוסט נשאר פה בסוף השבוע.‬
‫שמעתי אותו מדבר על זה,‬ ‫ועכשיו הוא יתעלק עליי.‬
‫אז…‬
‫מה אתה חושב?‬
‫שלא אוכל להישאר כאן.‬
‫אז…‬
‫אתה חושב…‬
‫שזה יעבוד…‬
‫…אם אני אבוא לביארשטה במקום?‬
‫אליי הביתה?‬
‫רק רציתי…‬
‫להיות איתך.‬
‫איתי ועם אימא שלי?‬
‫בדיוק.‬
‫היא הייתה מגניבה.‬
‫אתה בסדר?‬
‫אבל האם הוא…‬
‫לא, אני לא חושבת.‬
‫וילהלם!‬
‫וילהלם, אתה יכול…‬
‫אתה יכול להתלוות אליי?‬
‫מה קורה?‬ ‫-בוא איתי בבקשה.‬
‫שלום.‬
‫מה העניין?‬ ‫-שב בבקשה, וילהלם.‬
‫אני בצרות או משהו?‬
‫כן, הוא כאן.‬
‫וילהלם מדבר.‬
‫וילהלם, זו אימא.‬
‫היי.‬
‫מה קורה?‬
‫זה…‬
‫זה אריק.‬
‫הוא נסע מהר מדי ואיבד שליטה.‬ ‫-מה?‬
‫הוא היה מעורב בתאונת דרכים.‬
‫אבל…‬
‫וילהלם…‬
‫אריק מת.‬
‫תרגום כתוביות: טל אקשטיין‬